Неандерталац
Неандерталац Временски распон:
| |
---|---|
H. neanderthalensis лобања | |
Научна класификација | |
Домен: | Eukaryota |
Царство: | Animalia |
Тип: | Chordata |
Класа: | Mammalia |
Ред: | Primates |
Подред: | Haplorhini |
Инфраред: | Simiiformes |
Породица: | Hominidae |
Потпородица: | Homininae |
Племе: | Hominini |
Род: | Homo |
Врста: | †H. neanderthalensis
|
Биномно име | |
†Homo neanderthalensis | |
Области за које се зна да их је неандерталац насељавао | |
Синоними | |
Неандерталац (лат. Homo neanderthalensis,[4][5] Homo neanderthalensis или Homo sapiens neanderthalensis)[6] је назив за посебан тип праисторијског човека који је насељавао Европу и део Азије од пре око 400.000 до 40.000 година.[7][8][9][10] Име је добио по долини реке Неандер, код Диселдорфа у Немачкој, где су пронађени његови фосилизовани остаци 1856. године.
Они су били снажнији од данашњих људи. Имали су већи мозак, али нису били интелигентнији. Имали су снажне вилице и зубе, оштру браду избачену напред, ниско искошено чело и избачене аркаде, здепасте удове и снажно грађено тело, прилагођено условима сурове климе Леденог доба.
Били су изузетни ловци, користили су кремено копље, кремену секиру и боле. Често су се склањали у пећине и поткапине јер су оне имале приближну температуру и лети и зими. За становање су користили само предњи део јер је унутрашњост била мрачна и влажна.
Неандерталци се датују у 120.000 до 350.00 година. Сматра се да су били виши и снажнији од сапијенса, високи од 160 до 165 cm, мождане запремине 1.200-1.600 cm³.
Подела
[уреди | уреди извор]Неандерталце можемо поделити у три групе:
- пренеандерталац, ова група морфолошки припада неандерталцу, али одлике нису екстремно изражене. Типични представници су нађени на локалитетима Сакопасторе (Италија) и у Крапини (Хрватска)
- пресапиенс, налаз лобање из Штајнхајма најбоље репрезентује ову групу, као и лобања из Скул V из Израела. Ова група је базична форма за даљи развој ка човеку (ка сапиенс типу)
- класични неандерталац — класична група са израженим одликама. Ова врста је изумрла пре 30.000 година, а недавно је у пећини Пештурина у Јелашничкој клисури код Ниша (Србија) пронађен зуб (горњи кутњак) тог изумрлог неандерталца,[11] док је у Црној Гори (Црвена Стијена, Никшић) пронађен зуб неандерталца и жрвањ (млински камен).[12]
Одлике неандерталаца
[уреди | уреди извор]- старост — 100.000-40/35.000 година
- висина тела — 160—165 cm
- мождана запремина — 1.200-1.600 cm³
- одлике лобање: раван кров лобање, затиљак мање или више повијен, надочни лукови присутни целом ширином чела, чело релативно мало повијено, посторбитално стегнута слепоочна кост
- одлике лица:лат. Fossa canina недостаје, вилице врло масивне, велики угао зуба (зубни низ) повучен обрадак (супротно од форме савременог човека)
- посткранијални скелет: карактеристике хоминида
- култура: култура језгра и одбитка, окресивање алатки, употреба ватре, сахрањивање покојника
Живот неандерталаца
[уреди | уреди извор]Судећи према сачуваним лобањама, имали су снажне вилице и зубе, оштру браду избачену напред, ниско искошено чело и избачене аркаде. Били су изузетни ловци, користили су кремено копље, кремену секиру и боле (камење привезано за кожне каишеве које се вртећи у круг баца далеко и обмотава око животињских ногу). Често су се склањали у пећине јер су оне имале приближну температуру и лети и зими, користили су само предњи део.
Неандерталци су први сахрањивали мртве уз одређене церемоније и обредне ритуале. У гробове су стављали храну, цвеће и оружје, као и разне орнаменте за самоукрашавање што указује на то да су веровали у загробни живот. С пажњом су сахрањивали и оне који нису били способни за рад.
Неандерталци су такође први праисторијски људи за које се зна да су живели у оквиру породице. Живот у пару и везаност за заједничко потомство представљају велики напредак у развоју људског друштва.
Види још
[уреди | уреди извор]Референце
[уреди | уреди извор]- ^ Howell, F. Clark (1957). „The evolutionary significance of variation and varieties of 'Neanderthal' man”. The Quarterly Review of Biology. 32 (4): 330—47. JSTOR 2816956. PMID 13506025. doi:10.1086/401978. Foley, Tim. TalkOrigins Archive. „Neanderthal or Neandertal?”. 2005.
- ^ Romeo, Luigi (1979). Ecce Homo!:A Lexicon of Man. Amsterdam: John Benjamins Publishing Company. стр. 92. ISBN 978-9027220066.
- ^ Camp, C. L; Allison, H. J.; Nichols, R. H. (1964). Bibliography of Fossil Vertebrates 1954—1958. New York: The Geological Society of America, Inc. стр. 556. ISBN 978-0-8137-1092-1.
- ^ „Neanderthal in ODE”. Oxford Dictionaries. Архивирано из оригинала 29. 07. 2016. г. Приступљено 22. 04. 2019.
- ^ „'Neanderthal' in Random House Dictionary (US) & Collins Dictionary (UK)”. Dictionary.com.
- ^ Pääbo 2014, стр. 237
- ^ Higham, T.; Douka, K.; Wood, R.; Ramsey, C.B.; Brock, F.; Basell, L.; Camps, M.; Arrizabalaga, A.; Baena, J.; C. Barroso-Ruíz; C. Bergman; C. Boitard; P. Boscato; M. Caparrós; N.J. Conard; C. Draily; A. Froment; B. Galván; P. Gambassini; A. Garcia-Moreno; S. Grimaldi; P. Haesaerts; B. Holt; M.-J. Iriarte-Chiapusso; A. Jelinek; J.F. Jordá Pardo; J.-M. Maíllo-Fernández; A. Marom; J. Maroto; M. Menéndez; L. Metz; E. Morin; A. Moroni; F. Negrino; E. Panagopoulou; M. Peresani; S. Pirson; M. de la Rasilla; J. Riel-Salvatore; A. Ronchitelli; D. Santamaria; P. Semal; L. Slimak; J. Soler; N. Soler; A. Villaluenga; R. Pinhasi; R. Jacobi (2014). „The timing and spatiotemporal patterning of Neanderthal disappearance”. Nature. 512 (7514): 306—09. Bibcode:2014Natur.512..306H. PMID 25143113. doi:10.1038/nature13621. „We show that the Mousterian [the Neanderthal tool-making tradition] ended by 41,030–39,260 calibrated years BP (at 95.4% probability) across Europe. We also demonstrate that succeeding 'transitional' archaeological industries, one of which has been linked with Neanderthals (Châtelperronian), end at a similar time.” Higham, T. (2011). „European Middle and Upper Palaeolithic radiocarbon dates are often older than they look: problems with previous dates and some remedies” (PDF). Antiquity. 85 (327): 235—49. doi:10.1017/s0003598x00067570.
- ^ Pinhasi, R.; T.F.G. Higham; L.V. Golovanova; V.B. Doronichev (2011). „Revised age of late Neanderthal occupation and the end of the Middle Paleolithic in the northern Caucasus”. Proceedings of the National Academy of Sciences USA. 108 (21): 8611—16. Bibcode:2011PNAS..108.8611P. PMC 3102382
. PMID 21555570. doi:10.1073/pnas.1018938108. „The direct date of the fossil (39,700 ± 1,100 14C BP) is in good agreement with the probability distribution function, indicating at a high level of probability that Neanderthals did not survive at Mezmaiskaya Cave after 39 ka cal BP. [...] This challenges previous claims for late Neanderthal survival in the northern Caucasus. [...] Our results confirm the lack of reliably dated Neanderthal fossils younger than ≈40 ka cal BP in any other region of Western Eurasia, including the Caucasus.”
- ^ Galván, B.; C.M. Hernández; Mallol, C.; Mercier, N.; Sistiaga, A.; Soler, V. (2014). „New evidence of early Neanderthal disappearance in the Iberian Peninsula” (PDF). Journal of Human Evolution. 75: 16—27. PMID 25016565. doi:10.1016/j.jhevol.2014.06.002.
- ^ McKie, Robin (2. 6. 2013). „Why did the Neanderthals die out?”. The Guardian. Приступљено 6. 4. 2017.
- ^ „Први поуздано идентификовани фосил неандерталца у Србији”. Политика. 18. 4. 2019. Приступљено 20. 4. 2019.
- ^ Кадић, В. (4. 12. 2012). „Никшић: Црвена стијена мамац за археологе”. Вечерње новости. Приступљено 20. 4. 2019.
Литература
[уреди | уреди извор]- Pääbo, Svante (2014). Neanderthal Man: In Search of Lost Genomes. New York: Basic Books. стр. 237.
- Camp, C. L.; Allison, H. J.; Nichols, R. H. (1964). Bibliography of Fossil Vertebrates 1954—1958. New York: The Geological Society of America, Inc. стр. 556. ISBN 978-0-8137-1092-1.
- Romeo, Luigi (1979). Ecce Homo!:A Lexicon of Man. Amsterdam: John Benjamins Publishing Company. стр. 92. ISBN 978-9027220066.
- Д. Срејовић, Лексикон религија и митова древне Европе, Палеолитска религија, Beograd 1992
- Boë, Louis-Jean; Heim, Jean-Louis; Honda, Kiyoshi; Maeda, Shinji (2002). „The potential Neandertal vowel space was as large as that of modern humans”. Journal of Phonetics. 30 (3): 465—84. doi:10.1006/jpho.2002.0170.
- Lieberman, Philip (октобар 2007). „Current views on Neanderthal speech capabilities: A reply to Boe et al. (2002)”. Journal of Phonetics. 35 (4): 552—63. doi:10.1016/j.wocn.2005.07.002.
- Serre, David; Langaney, André; Chech, Mario; Teschler-Nicola, Maria; Paunovic, Maja; Mennecier, Philippe; Hofreiter, Michael; Possnert, Göran; Pääbo, Svante (2004). „No Evidence of Neandertal mtDNA Contribution to Early Modern Humans”. PLoS Biology. 2 (3): e57. PMC 368159
. PMID 15024415. doi:10.1371/journal.pbio.0020057.
- Wild, Eva M.; Teschler-Nicola, Maria; Kutschera, Walter; Steier, Peter; Trinkaus, Erik; Wanek, Wolfgang (2005). „Direct dating of Early Upper Palaeolithic human remains from Mladeč”. Nature. 435 (7040): 332—35. Bibcode:2005Natur.435..332W. PMID 15902255. doi:10.1038/nature03585.
- Zilhão, João; Davis, Simon J. M.; Duarte, Cidália; Soares, António M. M.; Steier, Peter; Wild, Eva (2010). Hawks, John, ур. „Pego do Diabo (Loures, Portugal): Dating the Emergence of Anatomical Modernity in Westernmost Eurasia”. PLOS One. 5 (1): e8880. Bibcode:2010PLoSO...5.8880Z. PMC 2811729
. PMID 20111705. doi:10.1371/journal.pone.0008880. Генерални сажетак – ScienceDaily (27. 1. 2010).
- Derev'anko, Anatoliy P.; Powers, William Roger; Shimkin, Demitri Boris (1998). The Paleolithic of Siberia: new discoveries and interpretations. Novosibirsk: Institute of Anthropology and Ethnography. ISBN 978-0-252-02052-0. OCLC 36461622.
- Lunine, Jonathan I. (2013). Earth: Evolution of a Habitable World. Cambridge University Press. 327. ISBN 978-0-521-85001-8.
- Reich (2018). Who We Are And How We Got Here – Ancient DNA and the New Science of the Human Past. Pantheon Books. ISBN 978-1-101-87032-7.
- Diamond, Jared (20. 4. 2018). „A Brand-New Version of Our Origin Story”. The New York Times. Приступљено 23. 4. 2018.
- Sankararaman, Sriram; Mallick, Swapan; Dannemann, Michael; Prüfer, Kay; Kelso, Janet; Patterson, Nick; Reich, David (2014). „The genomic landscape of Neanderthal ancestry in present-day humans”. Nature. 507 (7492): 354—57. Bibcode:2014Natur.507..354S. PMC 4072735
. PMID 24476815. doi:10.1038/nature12961.
- Vattathil, S.; Akey, J.M. (2015). „Small amounts of archaic admixture provide big insights into human history”. Cell. 163 (2): 281—84. PMID 26451479. doi:10.1016/j.cell.2015.09.042.
Спољашње везе
[уреди | уреди извор]- Homo neanderthalensis
- Поређење лобање неандерталца и хомо сапиенса
- Kreger, C. David (30. 6. 2000). „Homo neanderthalensis”. ArchaeologyInfo.com. Архивирано из оригинала 26. 12. 2018. г. Приступљено 23. 5. 2009.
- O'Neil, Dennis (12. 5. 2009). „Evolution of Modern Humans: Neandertals”. Архивирано из оригинала 26. 12. 2018. г. Приступљено 23. 5. 2009.
- New Portuguese skull may be an early relative of Neandertals — article by Ann Gibbons at Science, March 13, 2017.
- In Neanderthal DNA, Signs of a Mysterious Human Migration — article by Carl Zimmer, NY Times, July 4, 2017
- „Homo neanderthalensis”. The Smithsonian Institution. 14. 2. 2010.
- „Neanderthal DNA”. International Society of Genetic Genealogy. Архивирано из оригинала 17. 6. 2006. г.: Includes Neanderthal mtDNA sequences
- Panoramio — The Neandertal foot prints' (photo of ≈25K years old fossilised footprints discovered in 1970 on volcanic layers near Demirkopru Dam Reservoir, Manisa, Turkey)
- Did better mothering defeat the Neanderthals?
- My Great-great-great Grandfather's a Neanderthal
- Ancient tryst fortified human immune system
- Neanderthal-human hybridisation hypothesis
- Neanderthal hybridisation and Haldane's rule Архивирано на сајту Wayback Machine (5. септембар 2014)
- Neanderthal Studies Professional Online Service (NESPOS) fossil overview
- Human Timeline (Interactive) — Smithsonian, National Museum of Natural History (August 2016).