Никола Стојиљковић
Никола Стојиљковић | |||
---|---|---|---|
Стојиљковић у Браги 2016. | |||
Лични подаци | |||
Пуно име | Никола Стојиљковић | ||
Датум рођења | 17. август 1992. | ||
Место рођења | Ниш, СР Југославија | ||
Висина | 1,82 m | ||
Позиција | нападач | ||
Јуниорска каријера | |||
Филип Филиповић | |||
Партизан | |||
2006—2010 | Рад | ||
Сениорска каријера* | |||
Године | Клуб | Наст. | (Гол) |
2007—2012 | Рад | 26 | (5) |
2013—2015 | Чукарички | 74 | (25) |
2015—2020 | Брага | 57 | (15) |
2017—2018 | → Кајсериспор | 13 | (2) |
2018 | → Црвена звезда | 7 | (3) |
2019 | → Мајорка | 4 | (0) |
2019—2020 | → Боависта | 24 | (2) |
2020—2021 | Фаренсе | 21 | (3) |
2021—2022 | Пјаст Гљивице | 8 | (1) |
2022— | Ал Ријад | ||
Репрезентативна каријера** | |||
2009 | Србија до 17 | 2 | (0) |
2009—2010 | Србија до 19 | 5 | (1) |
2013—2014 | Србија до 21 | 8 | (1) |
2016— | Србија | 4 | (0) |
* Датум актуелизовања: 26. август 2020. ** Датум актуелизовања: 23. јануар 2019. |
Никола Стојиљковић (Ниш, 17. август 1992) је српски фудбалер. Игра на позицији нападача.
Каријера
[уреди | уреди извор]Стојиљковић је у млађим категоријама наступао за ФК Филип Филиповић из Ниша. Одатле је отишао у млађе категорије ФК Партизан где се кратко задржао а следећа дестинација му је био ФК Рад.
За први тим Рада је дебитовао са шеснаест година против Војводине 30. маја 2009. године.[1] На 26 лигашких утакмица постигао је пет голова, пре него што је потписао за Чукарички у зимском прелазном року 2012/13. сезоне. Доласком на полусезони са 8 голова на 14 утакмица помогао је клубу да избори пласман у Суперлигу Србије.
У лето 2015. потписао је петогодишњи уговор са португалском Брагом.[2] Након прве сезоне у којој је постигао 10 голова у првенству Португала и био важан део екипе која је бележила добре резултате и у УЕФА лиги Европе, у другој сезони се није наиграо, па су Португалци одлучили да га током летњег прелазног рока 2017. пошаљу на позајмицу у турски Кајзериспор.[3] За турски клуб је током сезоне 2017/18. одиграо 13 првенствених утакмица и постигао два гола.
Дана 15. јуна 2018. године Брага га је проследила на једногодишњу позајмицу у Црвену звезду.[4] Током првог дела сезоне 2018/19. у свим такмичењима је одиграо 15 утакмица на којима је постигао пет голова. Ипак доласком Боаћија и све бољим партијама Павкова, Стојиљковић губи место у тиму па је позајмица раскинута у јануару 2019.[5] За други део сезоне 2018/19. Брага га поново позајмљује, овога пута у шпанску Мајорку где је забележио само четири наступа у Сегунди. У августу 2019. одлази на нову позајмицу, овога пута у португалску Боависту.[6]
У августу 2020. је потписао двогодишњи уговор са новим португалским прволигашем Фаренсеом.[7] У августу 2021. је договорио споразумни раскид уговора са Фаренсеом,[8] након чега је прешао у пољског прволигаша Пјаст из Гљивица.[9]
За сениорску репрезентацију Србије је дебитовао 23. марта 2016. у пријатељском мечу против Пољске (0:1) у Познању.[10]
Трофеји
[уреди | уреди извор]Чукарички
[уреди | уреди извор]- Куп Србије (1): 2014/15.
Референце
[уреди | уреди извор]- ^ [1] Архивирано на сајту Wayback Machine (16. јануар 2014) Transfermarkt: Nikola Stojiljkovic - Performance Data (2008/09) (језик: енглески)
- ^ „Стојиљковић пет година у Браги”. b92.net. 7. 8. 2015. Приступљено 24. 6. 2018.
- ^ „Ни Партизан, ни Звезда - већ Турска”. mondo.rs. 6. 9. 2017. Архивирано из оригинала 24. 06. 2018. г. Приступљено 24. 6. 2018.
- ^ „Никола Стојиљковић у Звезди!”. ФК Црвена звезда. 15. 6. 2018. Приступљено 15. 6. 2018.
- ^ „Звездин поздрав Стојиљковићу: Хвала за оно у Трнави!”. mondo.rs. 19. 1. 2019. Архивирано из оригинала 13. 08. 2019. г. Приступљено 13. 8. 2019.
- ^ „Званично: Стојиљковић на новој позајмици”. mozzartsport.com. 13. 8. 2019. Приступљено 13. 8. 2019.
- ^ „Стојиљковић променио клуб али остао у португалској елити”. mozzartsport.com. 24. 8. 2020. Приступљено 26. 8. 2020.
- ^ „Raskinut ugovor: Stojiljković traži novi klub”. mozzartsport.com. 20. 8. 2021. Приступљено 26. 8. 2021.
- ^ „Stojiljković u Poljskoj: Napadač dve godine u Pjastu”. mozzartsport.com. 20. 8. 2021. Приступљено 26. 8. 2021.
- ^ „Никола Стојиљковић”. reprezentacija.rs. Приступљено 26. 8. 2020.
Спољашње везе
[уреди | уреди извор]- Никола Стојиљковић на сајту reprezentacija.rs
- Никола Стојиљковић на сајту Soccerway (језик: енглески)
- Никола Стојиљковић на сајту Transfermarkt (језик: енглески)