Пангеа
Пангеа (грч. Πᾶνγαία — „свеземље“, од грч. πᾶν — „све“ и грч. Γαῖα — „Земља„)[1] је назив за суперконтинент који је постојао током палеозоика и мезозоика,[2] пре него што га је процес тектонике плоча раздвојио на Лауразију на северној Земљиној полулопти, и Гондвану на јужној Земљиној полулопти.[3][4] Та два новонастала континента је раздвајао океан Тетис, а они су се даље делили на данашње континенте. Име је сковао Алфред Вегенер, водећи промотер идеје помицања континената из 1915. године. Водена маса која је опруживала Пангеу се назива Панталаса (од грч. θάλασσα — „море“).[5]
Порекло концепта
[уреди | уреди извор]Име „Пангаеа“ је изведено од старогрчког pan (πᾶν, „све, целокупан, цео“) и Гаја или Гаеа (Γαῖα, „Мајка Земља, земља“).[6][11] Алфред Вегенер, зачетник научне теорије померања континената, у својој публикацији Порекло континената (Die Entstehung der Kontinente) из 1912. изнео је хипотезу да су континенти некада чинили суседну копнену масу, уз поткрепљујуће доказе.[12] Он је проширио своју хипотезу у својој књизи Порекло континената и океана (Die Entstehung der Kontinente und Ozeane) из 1915. године, у којој је претпоставио да су, пре него што су се распали и померили на своје садашње локације, сви континенти формирали један суперконтинент који је он под називом Урконтинент.
Име „Пангаеа“ се појављује у издању Die Entstehung der Kontinente und Ozeane из 1920. године, али само једном, када Вегенер назива древни суперконтинент „Пангеом карбона“.[13] Вегенер је користио германизовани облик „Pangäa“, али је име ушло у немачку и енглеску научну литературу (1922[14] и 1926. године) у латинизованом облику „Pangaea“ (од грчког „Pangaia“), посебно због симпозијума Америчког удружења геолога нафте у новембру 1926.[15]
Вегенер је првобитно предложио да је распад Пангее био последица центрипеталних сила услед Земљине ротације које делују на високим континентима. Међутим, лако се показало да је овај механизам физички неуверљив, што је одложило прихватање хипотезе Пангее.[16] Артур Холмс је предложио вероватнији механизам конвекције плашта,[17] који је, заједно са доказима добијеним мапирањем океанског дна после Другог светског рата, довео до развоја и прихватања теорије тектонике плоча. Ова теорија пружа сада широко прихваћено објашњење за постојање и распад Пангее.[18]
Докази о постојању
[уреди | уреди извор]Географија континената који се граниче са Атлантским океаном била је први доказ о постојању Пангее. Наизглед блиско уклапање обала Северне и Јужне Америке са Европом и Африком примећено је скоро чим су ове обале уцртане. Први који је сугерисао да су ови континенти некада били спојени, а касније раздвојени, можда је био Абрахам Ортелије 1596. године.[19] Пажљиве реконструкције су показале да је неусклађеност на контури од 500 хвати (3.000 стопа; 910 метара) била мања од 130 km (81 mi), и тврдило се да је то превише добро да би се приписивало случају.[20]
Додатни докази за Пангеу налазе се у геологији суседних континената, укључујући подударање геолошких трендова између источне обале Јужне Америке и западне обале Африке. Поларна ледена капа из периода карбона покривала је јужни крај Пангеје. Ледене наслаге, посебно громадe иловачe, исте старости и структуре налазе се на многим одвојеним континентима који би били заједно на континенту Пангеа.[21] Континуитет планинских ланаца пружа додатне доказе, као што је ланац Апалачких планина који се протеже од југоисточних Сједињених Држава до Каледонида Ирске, Британије, Гренланда и Скандинавије.[22]
Референце
[уреди | уреди извор]- ^ „Pangaea”. Oxford Dictionaries. Oxford University Press.
- ^ „Pangea”. Encyclopædia Britannica Inc. 2015.
- ^ „Šta znači Pangea”. Šta znači. Приступљено 20. 1. 2020.
- ^ Rogers, J.J.W.; Santosh, M. (2004), Continents and Supercontinents, Oxford: Oxford University Press, стр. 146, ISBN 978-0-19-516589-0
- ^ „Pangea”. Britannica. Приступљено 20. 1. 2020.
- ^ „Pangaea”. Online Etymology Dictionary.
- ^ Vergilius Mario, Publius. Georgicon, IV.462
- ^ Lucan. Pharsalia, I.679
- ^ Lewis, C.T. & al. "Pangaeus" in A Latin Dictionary. (New York), 1879.
- ^ Usener, H. Scholia in Lucani Bellum Civile, Vol. I. (Leipzig), 1869.
- ^ As "Pangaea", it appears in Greek mythology as a mountain battle site during the Titanomachia. As "Pangaeus", it was the name of a specific mountain range in southern Thrace. "Pangaea" also appears in Vergil's Georgics[7] and Lucan's Pharsalia[8][9] The scholiast on Lucan glossed Pangaea id est totum terra—"Pangaea: that is, all land"—as having received its name on account of its smooth terrain and unexpected fertility.[10]
- ^ Alfred Wegener: Die Entstehung der Kontinente. Dr. A. Petermann's Mitteilungen aus Justus Perthes' Geographischer Anstalt, 58(1): Gotha 1912
- ^ See:
- Wegener, Alfred, Die Entstehung der Kontinente und Ozeane, 2nd ed. (Braunschweig, Germany: F. Vieweg, 1920), p. 120: "Schon die Pangäa der Karbonzeit hatte so einen Vorderrand ... " [Already the Pangaea of the Carboniferous era had such a leading edge ...] (In the 1922 edition, see p. 130.)
- Wegener, A.; Krause, R.; Thiede, J. (2005). "Kontinental-Verschiebungen: Originalnotizen und Literaturauszüge"(Continental drift: the original notes and quotations). Berichte zur Polar- und Meeresforschung (Reports on Polar and Marine Research) 516. Alfred-Wegener-Institut: Bremerhaven, p. 4, n. 2
- ^ Jaworski, Erich (1922). „Die A. Wegenersche Hypothese der Kontinentalverschiebung”. Geologische Rundschau. 13 (3): 273—296. Bibcode:1922GeoRu..13..273J. S2CID 131160418. doi:10.1007/bf01799790.
- ^ Willem A. J. M. van Waterschoot van der Gracht (and 13 other authors): Theory of Continental Drift: a Symposium of the Origin and Movements of Land-masses of both Inter-Continental and Intra-Continental, as proposed by Alfred Wegener. X + 240 S., Tulsa, Oklahoma, United States, The American Association of Petroleum Geologists & London, Thomas Murby & Co.
- ^ Kearey, Philip; Klepeis, Keith A.; Vine, Frederick J. (2009). Global tectonics (3rd изд.). Oxford: Wiley-Blackwell. стр. 5. ISBN 978-1-4051-0777-8.
- ^ Holmes, A. (1. 1. 1931). „XVIII. Radioactivity and Earth Movements”. Transactions of the Geological Society of Glasgow. 18 (3): 559—606. S2CID 122872384. doi:10.1144/transglas.18.3.559.
- ^ Kearey, Klepeis & Vine 2009, стр. 5–8. sfn грешка: више циљева (2×): CITEREFKeareyKlepeisVine2009 (help)
- ^ Kearey, Klepeis & Vine 2009, стр. 2. sfn грешка: више циљева (2×): CITEREFKeareyKlepeisVine2009 (help)
- ^ Bullard, Edward; Everett, J.E.; Smith, A. Gilbert (28. 10. 1965). „The fit of the continents around the Atlantic”. Philosophical Transactions of the Royal Society of London. Series A, Mathematical and Physical Sciences. 258 (1088): 41—51. Bibcode:1965RSPTA.258...41B. S2CID 27169876. doi:10.1098/rsta.1965.0020.
- ^ Murck, Barbara W.; Skinner, Brian J (1999). Geology Today: Understanding Our Planet, Study Guide. Wiley. ISBN 978-0-471-32323-5.
- ^ Merali, Zeeya; Skinner, Brian J (2009). Visualizing Earth Science. Wiley. ISBN 047174705X.
Литература
[уреди | уреди извор]- Kearey, Philip; Klepeis, Keith A.; Vine, Frederick J. (2009). Global tectonics (3rd изд.). Oxford: Wiley-Blackwell. стр. 5. ISBN 978-1-4051-0777-8.
- Dalrymple, G.B. (1991). The Age of the Earth. California: Stanford University Press. ISBN 978-0-8047-1569-0.
- Dalrymple, G. Brent (2001). „The age of the Earth in the twentieth century: a problem (mostly) solved”. Geological Society, London, Special Publications. 190 (1): 205—221. Bibcode:2001GSLSP.190..205D. S2CID 130092094. doi:10.1144/GSL.SP.2001.190.01.14. Приступљено 2012-04-13.
- Dawkins, Richard (2004). The Ancestor's Tale: A Pilgrimage to the Dawn of Life. Boston: Houghton Mifflin Company. ISBN 978-0-618-00583-3.
- Gradstein, F.M.; Ogg, James George; Smith, Alan Gilbert, ур. (2004). A Geological Time Scale 2004. Reprinted with corrections 2006. Cambridge University Press. ISBN 978-0-521-78673-7.
- Gradstein, Felix M.; Ogg, James G.; van Kranendonk, Martin (2008). On the Geological Time Scale 2008 (PDF) (Извештај). International Commission on Stratigraphy. Fig. 2. Архивирано из оригинала (PDF) 28. 10. 2012. г. Приступљено 20. 4. 2012.
- Levin, H.L. (2009). The Earth through time (9th изд.). Saunders College Publishing. ISBN 978-0-470-38774-0.
- Lunine, Jonathan I. (1999). Earth: evolution of a habitable world. United Kingdom: Cambridge University Press. ISBN 978-0-521-64423-5.
- McNeill, Willam H. (1999) [1967]. A World History (4th изд.). New York: Oxford University Press. ISBN 978-0-19-511615-1.
- Melosh, H. J.; Vickery, A. M. & Tonks, W. B. (1993). Impacts and the early environment and evolution of the terrestrial planets, in Levy, H. J. & Lunine, Jonathan I. (eds.): Protostars and Planets III, University of Arizona Press, Tucson, pp. 1339–1370.
- Stanley, Steven M. (2005). Earth system history (2nd изд.). New York: Freeman. ISBN 978-0-7167-3907-4.
- Stern, T.W.; Bleeker, W. (1998). „Age of the world's oldest rocks refined using Canada's SHRIMP: The Acasta Gneiss Complex, Northwest Territories, Canada”. Geoscience Canada. 25: 27—31.
- Wetherill, G.W. (1991). „Occurrence of Earth-Like Bodies in Planetary Systems”. Science. 253 (5019): 535—538. Bibcode:1991Sci...253..535W. PMID 17745185. S2CID 10023022. doi:10.1126/science.253.5019.535.
- Gurnis, M. (1988). „Large-scale mantle convection and the aggregation and dispersal of supercontinents”. Nature. 332 (6166): 695—699. Bibcode:1988Natur.332..695G. doi:10.1038/332695a0.
- Murphy, J. B.; Nance, R. D. (1992). „Supercontinents and the origin of mountain belts”. Scientific American. 266 (4): 84—91. Bibcode:1992SciAm.266c..84M. doi:10.1038/scientificamerican0492-84.
- Nance, R. D.; Worsley, T. R.; Moody, J. B. (1988). „The supercontinent cycle”. Scientific American. 259 (1): 72—79. Bibcode:1988SciAm.259a..72N. doi:10.1038/scientificamerican0788-72.
- Zhao, Guochun; Cawood, Peter A.; Wilde, Simon A.; Sun, M. (2002). „Review of global 2.1–1.8 Ga orogens: implications for a pre-Rodinia supercontinent”. Earth-Science Reviews. 59 (1–4): 125—162. Bibcode:2002ESRv...59..125Z. doi:10.1016/S0012-8252(02)00073-9.
- Zhao, Guochun; Sun, M.; Wilde, Simon A.; Li, S. Z. (2004). „A Paleo-Mesoproterozoic supercontinent: assembly, growth and breakup”. Earth-Science Reviews. 67 (1–2): 91—123. Bibcode:2004ESRv...67...91Z. doi:10.1016/j.earscirev.2004.02.003.
- Piper, J. D. A. (2013). „A planetary perspective on Earth evolution: Lid Tectonics before Plate Tectonics”. Tectonophysics. 589: 44—56. Bibcode:2013Tectp.589...44P. doi:10.1016/j.tecto.2012.12.042.
- Piper, J. D. A. (2013). „Continental velocity through geological time: the link to magmatism, crustal accretion and episodes of global cooling”. Geoscience Frontiers. 4: 7—36. doi:10.1016/j.gsf.2012.05.008
.
- Z.X, Li (октобар 2009). „How not to build a supercontinent: A reply to J.D.A. Piper”. Precambrian Research. 174 (1-2): 208—214. doi:10.1016/j.precamres.2009.06.007.
- Shirey, S. B.; Richardson, S. H. (2011). „Start of the Wilson Cycle at 3 Ga Shown by Diamonds from Subcontinental Mantle”. Science. 333 (6041): 434—436. Bibcode:2011Sci...333..434S. PMID 21778395. doi:10.1126/science.1206275.
- E. E., Davis; Lister, C. R. B. (1974). „Fundamentals of Ridge Crest Topography”. Earth and Planetary Science Letters. 21 (4): 405—413. Bibcode:1974E&PSL..21..405D. doi:10.1016/0012-821X(74)90180-0.
- Parsons, Barry; Sclater, John G. (1977). „An analysis of the variation of ocean floor bathymetry and heat flow with age”. Journal of Geophysical Research. 82 (B5): 802—827. Bibcode:1977JGR....82..802P. doi:10.1029/jb082i005p00803.
Спољашње везе
[уреди | уреди извор]- Interaktivna 3D mapa Pangeje sa današnjim granicama država (viborc.com)
- USGS Overview Архивирано на сајту Wayback Machine (5. јануар 2009)
- Map of Triassic Pangaea at Paleomaps
- NHM Gallery
- Davies, Paul. "Quantum leap of life". The Guardian. 2005 December 20. – discusses speculation on the role of quantum systems in the origin of life
- Evolution timeline Архивирано на сајту Wayback Machine (22. октобар 2012) (uses Flash Player). Animated story of life shows everything from the big bang to the formation of the Earth and the development of bacteria and other organisms to the ascent of man.
- 25 biggest turning points in Earth History BBC
- Evolution of the Earth. Timeline of the most important events in the evolution of the Earth.
- The Earth's Origins on In Our Time at the BBC.
- Ageing the Earth, BBC Radio 4 discussion with Richard Corfield, Hazel Rymer & Henry Gee (In Our Time, Nov. 20, 2003)