УЕФА Лига шампиона за жене
Основан | 2001. |
---|---|
Регион | Европа |
Број клубова | 59 |
Последњи освајач | (2. титула) |
Најуспешнији тим | (8 титула) |
Веб сајт | Линк |
УЕФА Лига шампиона за жене (енгл. UEFA Women's Champions League) је најјаче и најпрестижније европско, клупско фудбалско такмичење за жене. Такмичење је први пут одржано у сезони 2001/02. под називом УЕФА Куп за жене, а у сезони 2009/10. добија назив УЕФА Лига шампиона за жене.[1]
Тренутни шампион је Олимпик Лион који је уједно и најуспешнији клуб са 8 титула.
Финале
[уреди | уреди извор]УЕФА Куп за жене је фудбалско такмичење за европске клубове. Такмичење је почело у сезони 2001/02 због повећања интересовања за женски фудбал. Понекад се назива и Женски Европски куп, зато што је то једино УЕФА такмичење за жене. Тимови се квалификују на основу освајања најбољег националног такмичења, било да је реч о лиги или о купу, о купу је реч ако не постоји лига.
УЕФА Куп за жене
[уреди | уреди извор]Сезона | Победник | Резултат | Губитник | Резултати утакмица |
---|---|---|---|---|
2001/02 | 2:0 | 2:0, једна утакмица одиграна на Комерцбанк арени, Франкфурт, Немачка | ||
2002/03 | 7:1 | 4:1, Умео енерџи арена, Умео, Шведска 3:0, Јеринг стадион, Јеринг, Данска | ||
2003/04 | 8:0 | 3:0, Расунда стадион, Солна, Шведска 5:0, Франкфурт Волксбанк стадион, Франкфурт, Немачка | ||
2004/05 | 5:1 | 2:0, Стокхолм олимпијски стадион, Стокхолм, Шведска 3:1, Карл-Лајбкнехт-Стадион, Потсдам, Немачка | ||
2005/06 | 7:2 | 4:0, Карл-Лајбкнехт-Стадион, Потсдам, Немачка 3:2, Франкфурт Волксбанк стадион, Франкфурт, Немачка | ||
2006/07 | 1:0 | 1:0, Умео енерџи арена, Умео, Шведска 0:0, Мејдов парк, Лондон, Енглеска | ||
2007/08 | 4:3 | 1:1, Умео енерџи арена, Умео, Шведска 3–2, Комерцбанк арена, Франкфурт, Немачка | ||
2008/09 | 7:1 | 6:0, Централни стадион у Казању, Казањ, Русија 1:1, МСВ Арена, Дуизбург, Немачка |
УЕФА Лига шампиона за жене
[уреди | уреди извор]Сезона | Победник | Резултат | Губитник | Место |
---|---|---|---|---|
2009/10 | 0:0 (7–6 пенали) | Колисеум Алфонсо Перез, Хетафе | ||
2010/11 | 2:0 | Крејвен котиџ, Лондон | ||
2011/12 | 2:0 | Олимпијски стадион у Минхену, Минхен | ||
2012/13 | 1:0 | Стамфорд бриџ, Лондон | ||
2013/14 | 4:3 | Стадион Рестоло, Лисабон | ||
2014/15 | 2:1 | Фрифрих-Лудвиг-Јан парк, Берлин | ||
2015/16 | 1:1 (4–3 пенали) | Мапеј стадион, Ређо Емилија | ||
2016/17 | 0:0 (7–6 пенали) | Кардиф Сити стадион, Кардиф | ||
2017/18 | 4:1 | Валери Лобановски Динамо стадион, Кијев | ||
2018/19 | 4:1 | Гроупама арена, Будимпешта | ||
2019/20 | 3:1 | Стадион Аноета, Сан Себастијан | ||
2020/21 | 4:0 | Гамла Улеви, Гетеборг | ||
2021/22 | 3:1 | Стадион Јувентус, Торино | ||
2022/23 | 3:2 | Филипс стадион, Ајндховен |
Формат
[уреди | уреди извор]УЕФА Куп за жене
[уреди | уреди извор]На почетку је учествовало 32 тимова, који су били распоређени у 8 групе, где је касније из сваке групе је пролазио само по један клуб. Играло се само по једна утакмица. Од четвртфинале почињу да се играју по две утакмице. Од сезоне 2004/05 из групе је пролазило по два тима, што је резултирало више квалификационих рунди. Било је две квалификационе рунде.
УЕФА Лига шампиона за жене
[уреди | уреди извор]Дана 11. децембра 2008. године, најављено је да ће конкуренција бити већа и да се систем такмичења мења, па стога је и назив такмичења промењен. Као и у мушкој Лиги шампиона, циљ је да нови турнир укључи и другопласиране тимове у националним првенствима, а финале је да се игра у једном мечу.
Дана 31. марта 2008. УЕФА је потврдила да осам најбољих земаља према коефицијенту УЕФА-е између 2003/04 и 2007/08 сезоне, да ће њима бити додељена два места у новом женском такмичењу. Ове лиге су.:
- Бундеслига Немачке у фудбалу за жене, Немачка
- Прва лига Шведске у фудбалу за жене, Шведска
- Премијер лига за жене, Енглеска
- Прва лига Француске у фудбалу за жене, Француска
- Суперлига Данске у фудбалу за жене, Данска
- Премијер лига Русије у фудбалу за жене, Русија
- Премијер лига Норвешке у фудбалу за жене, Норвешка
- Серија А за жене, Италија
Седам од наведених лига се одржало у првих осам места до данас, неколико удружења су ушли у топ осам. Због мењања коефицијента, 2010/11 Исланд је добио место у првих осам, на рачун Норвешке. У сезони 2012/13, Норвешка је се вратила у топ-осам на место Исланда. Затим 2013/14, Аустрија мења Норвешку у првих осам. Чешка касније мења Аустрију у првих осам у сезони 2014/15. У садашњем издању Чешку замењује Шпанија.
Такође у сезони 2012/13 из Енглеске је играо првак ФА лиге, пошто се Премијер лига угасила. Наредне године дошло је до спајања Белгијске и Холандске лиге у једну лигу.
Освајач титуле има право да игра и ако не квалификују, а почиње у кругу од 32.
Могу да играју сви из 54 УЕФА удружења. Међутим, немају сва удружења женску лигу. На пример Андора, Лихтенштајн, Сан Марино и Гибралтар никада нису учествовали.
Због различитог учешћа, тимови играју квалификације и тимови који улазе у кругу од 32 се мења из године у годину.
Новчана награда
[уреди | уреди извор]Новчана награда се додељује први пут од 2010. године када су оба финалиста добили новац. У 2011. години исплаћивани су и губитници полуфинала и четвртфинала. Данас то изгледа овако:
- 250.000 € победнички тим
- 200.000 € губитник у финалу
- 50.000 € губитник у полуфиналу
- 25.000 € губитник у четвртфиналу
Остали тимови који су се квалификовали добијају по 20.000 €. Било је неколико притужби на ову суму, јер она није покрива трошкове за неке дужа путовања, која укључују и летове.
Рекорди и статистика
[уреди | уреди извор]Учинак
[уреди | уреди извор]Учинак држава
[уреди | уреди извор]Nation | Победник | Други | Полуфиналисти | Победник | Други | Полуфиналисти |
---|---|---|---|---|---|---|
9 | 8 | 10 |
| |||
8 | 4 | 8 |
|
|
| |
2 | 5 | 4 |
|
|||
2 | 2 | 2 |
|
|
| |
1 | 1 | 12 |
|
|
| |
0 | 1 | 3 |
|
| ||
0 | 1 | 0 |
|
|||
0 | 0 | 2 | ||||
0 | 0 | 1 |
| |||
0 | 0 | 1 |
|
Учинак тимова
[уреди | уреди извор]Клубови | Победници | Други | Године освајања | Године другопласирани |
---|---|---|---|---|
8 | 2 | 2011, 2012, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2022 | 2010, 2013 | |
4 | 2 | 2002, 2006, 2008, 2015 | 2004, 2012 | |
2 | 4 | 2013, 2014 | 2016, 2018, 2020, 2023 | |
2 | 3 | 2003, 2004 | 2002, 2007, 2008 | |
2 | 2 | 2005, 2010 | 2006, 2011 | |
2 | 2 | 2021, 2023 | 2019, 2022 | |
1 | 0 | 2007 | ||
1 | 0 | 2009 | ||
0 | 2 | 2015, 2017 | ||
0 | 1 | 2003 | ||
0 | 1 | 2005 | ||
0 | 1 | 2009 | ||
0 | 1 | 2014 | ||
0 | 1 | 2021 |
Најбољи стрелци
[уреди | уреди извор]Сезона | Најбољи стрелац (Клуб) | Голови |
---|---|---|
2022/23 | Ева Пајор (Волфсбург) | 9 |
2021/22 | Алексија Путељас (Барселона) | 11 |
2020/21 | Џенифер Ермосо (Барселона) Фран Кирби (Челси) |
6 |
2019/20 | Вивијане Мидема (Арсенал) Емуеје Огбиагбевха (Минск) Берглинд Бјерг Торвалсдотир (Брејдаблик) |
10 |
2018/19 | Пернил Хардер (Волфсбург) | 8 |
2017/18 | Ада Хегерберг (Олимпик Лион) | 15 |
2016/17 | Жанет Јакабфи (Волфсбург) Вивијане Мидема (Бајерн Минхен) |
8 |
2015/16 | Ада Хегерберг (Олимпик Лион) | 13 |
2014/15 | Целиа Шашић (Франкфурт) | 14 |
2013/14 | Милена Николић (ЖФК Спартак) | 11 |
2012/13 | Лаура Рус (Аполон) | 11 |
2011/12 | Камиле Абили (Олимпик Лион) Еугение Ле Сомер (Олимпик Лион) |
9 |
2010/11 | Инка Грингс (Дуизбург) | 13 |
2009/10 | Ванеса Бурки (Бајерн Минхен) | 11 |
2008/09 | Маргарет Лара (Валур Рејкјавик) | 14 |
2007/08 | Вира Диател (Жилстрој-1 Харкив) Патриција Панићо (Верона) Маргарет Лара (Валур Рејкјавик) |
9 |
2006/07 | Јулија Флетинг (Арсенал) | 9 |
2005/06 | Маргарет Лара (Валур Рејкјавик) | 11 |
2004/05 | Кони Похлерс (Турбине Потсдам) | 14 |
2003/04 | Марија Гстотнер (Нојленбах) | 11 |
2002/03 | Хана Љунгберг (Умео) | 10 |
2001/02 | Габријела Еначе (Кодру Анени Ној) | 12 |
Србија у ЛШ
[уреди | уреди извор]Јована Дамјановић је једина наша фудбалерка која је освојила Лигу шампиона. Титулу је освојила са Волфсбургом у сезони 2013/14.[2]
Раније је играла за Перспективу, одакле је касније прешла у Црвену звезду. Од 2013. до 2015. наступа за Волфсбург, а тренутно је играч Немачке лиге, тачније Санда.
Галерија
[уреди | уреди извор]-
2012. Финале
-
2005. Шампиони
-
2008. Финале
-
2008. Финални резултат
-
2008. Шампиони
Види још
[уреди | уреди извор]Референце
[уреди | уреди извор]- ^ УЕФА Лига шампиона за жене
- ^ „Јована Дамјановић једина наша на крову Европе”. Архивирано из оригинала 06. 01. 2017. г. Приступљено 03. 05. 2016.