Hjälmpärlhöna
Hjälmpärlhöna Status i världen: Livskraftig (lc)[1] | |
| |
Systematik | |
---|---|
Domän | Eukaryoter Eukaryota |
Rike | Djur Animalia |
Stam | Ryggsträngsdjur Chordata |
Understam | Ryggradsdjur Vertebrata |
Klass | Fåglar Aves |
Ordning | Hönsfåglar Galliformes |
Familj | Pärlhöns Numididae |
Släkte | Numida Linné, 1766 |
Art | Hjälmpärlhöna N. meleagris |
Vetenskapligt namn | |
§ Numida meleagris | |
Auktor | Linné, 1758 |
Utbredning | |
Hjälmpärlhöna[2] (Numida meleagris) är en flocklevande hönsfågel, som förekommer över stora delar av Afrika söder om Sahara och som domesticerad i stora delar av västvärlden, i synnerhet Frankrike.[3]
Utseende
[redigera | redigera wikitext]Hjälmpärlhönan är en stor och kraftig hönsfågel som mäter 53–58 centimeter och väger omkring 1,3 kilogram. Den har en rund kropp och ett litet huvud. Fjäderdräkten är gråsvart med små fina vita prickar. Den har obefjädrade ben, en mörkgul eller rödaktig benkam på huvudet som är fjäderlöst och skinnet är rött och blått vilket sträcker sig ned på halsen. Den har korta rundade vingar och kort stjärt. Underarterna skiljer sig i storlek, proportioner, och färg på benkammen och i ansiktet.
Läten
[redigera | redigera wikitext]Hjälmpärlhönans läten är omusikaliska, skrovliga och varierande. Bland annat hörs tvåstaviga "ka-back" från honan, hårda "teck-teck-teck..." ibland uppblandade med rullande ljud samt klagande "tje-tjih, tje-tjih,...".[4]
Utbredning och taxonomi
[redigera | redigera wikitext]Hjälmpärlhönan delas upp i fem grupper av nio underarter med följande utbredning:[3]
- Numida meleagris sabyi – nordvästra Marocko
- Numida meleagris galeatus – Västafrika till södra Tchad, centrala Kongo-Kinshasa och norra Angola
- meleagris-gruppen
- Numida meleagris reichenowi – Kenya och centrala Tanzania
- mitratus-gruppen
- Numida meleagris mitratus – Tanzania till östra Moçambique, Zambia och norra Botswana
- Numida meleagris marungensis – södra Kongobäckenet till västra Angola och Zambia
- Numida meleagris papillosus (syn. damarensis) – södra Angola till Botswana och Namibia
- Numida meleagris coronatus – östra Sydafrika
Arten har inplanterats till en rad platser runt om i världen, bland annat södra Frankrike, Saudiarabien, Australien, Kap Verde, Västindien, Komorerna och Hawaii.[5]
Ekologi
[redigera | redigera wikitext]Hjälmpärlhönan är en flockfågel som ofta lever i familjegrupper eller i större flockar. Den föredrar varma, ganska torra och öppna häckningshabitat med enstaka buskar och träd, som savann eller odlingsbyggd. Den lägger i genomsnitt åtta till tolv ägg direkt på marken i en grund gropp och honan ruvar dem i 27-28 dagar.[5]
Hjälmpärlhönan och människan
[redigera | redigera wikitext]Pärlhönsen har fått sitt namn på grund av fjäderdräktens mönstring. Hjälmpärlhönan föds upp för köttets skull, i synnerhet i Frankrike, där dess något mörkare, fasanlika kött uppskattas och ofta förekommer i festligare recept.
Status och hot
[redigera | redigera wikitext]Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling.[1] Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC).[1]
Bildgalleri
[redigera | redigera wikitext]-
Med ungar.
-
Ägg av hjälmpärlhöna
Externa länkar
[redigera | redigera wikitext]Wikimedia Commons har media som rör hjälmpärlhöna.
Wikispecies har information om hjälmpärlhöna.
- Bilder och filmer på Internet Bird Collection
- Läten på xeno-canto.org
|
Noter
[redigera | redigera wikitext]- ^ [a b c] BirdLife International 2016 Numida meleagris . Från: IUCN 2017. IUCN Red List of Threatened Species. Version 2017.3. Läst 7 december 2017.
- ^ Sveriges ornitologiska förening (2017) Officiella listan över svenska namn på världens fågelarter, läst 2017-08-14
- ^ [a b] Clements, J. F., T. S. Schulenberg, M. J. Iliff, D. Roberson, T. A. Fredericks, B. L. Sullivan, and C. L. Wood (2018) The eBird/Clements checklist of birds of the world: Version 2018 http://www.birds.cornell.edu/clementschecklist/download, läst 2018-08-11
- ^ Svensson, Lars; Peter J. Grant, Killian Mullarney, Dan Zetterström (2009). Fågelguiden: Europas och Medelhavsområdets fåglar i fält (andra upplagan). Stockholm: Bonnier Fakta. sid. 58. ISBN 978-91-7424-039-9
- ^ [a b] Lars Larsson (2001) Birds of the World, CD-rom