Roadracing-VM 1970
Världsmästerskapen i Roadracing 1970 arrangerades av F.I.M. Säsongen bestod av tolv Grand Prix i sex klasser: 500cc, 350cc, 250cc, 125cc, 50cc och Sidvagnar 500cc. Den inleddes 3 maj med Västtysklands Grand Prix och avslutades med Spaniens Grand Prix 27 september.
Klass | Mästare individuellt | Mästare konstruktörer |
---|---|---|
500GP | ||
350GP | ||
250GP | ||
125GP | ||
50GP | ||
Sidvagn |
Säsongen i sammanfattning
[redigera | redigera wikitext]Regerande världsmästaren Giacomo Agostini på MV Agusta dominerade som vanligt 500-klassen. Han vann även 350-klassen, efter motstånd från Kel Carruthers och Renzo Pasolini på Benelli och Rodney Gould på Yamaha.[1] Gould vann 250-titeln åt Yamaha, efter kamp med Carruthers under hela säsongen.[1] Tysken Dieter Braun gav Suzuki 125-segern under det att Derbi-föraren Angel Nieto vann 50-kubiksklassen för andra året i rad.
Den spanske föraren Santiago Herrero omkom under Isle of Man TT. Ossa-fabriken sluta tävla efter olyckan.[1]
1970 års Grand Prix-kalender
[redigera | redigera wikitext]Poängräkning
[redigera | redigera wikitext]De tio främsta i varje race fick poäng enligt tabellen nedan. De sex bästa resultaten räknades i mästerskapen för 50cc, 125cc, 350cc och 500cc, de sju bästa resultaten för 250cc och de fem bästa resultaten för sidvagnarna.
Plats | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Poäng | 15 | 12 | 10 | 8 | 6 | 5 | 4 | 3 | 2 | 1 |
500GP
[redigera | redigera wikitext]Mästare för sjunde året i rad blev Giacomo Agostini. Han vann 10 av 11 race för MV Agusta och var klar världsmästare efter sjätte deltävlingen då han uppnått maxpoäng.
Slutställning 500
[redigera | redigera wikitext]Plats | Förare | Land | Motorcykel | Poäng | Segrar |
---|---|---|---|---|---|
1 | Giacomo Agostini | MV Agusta | 90 | 10 | |
2 | Ginger Molloy | Kawasaki | 62 | 0 | |
3 | Angelo Bergamonti | MV Agusta | 59 | 1 | |
4 | Tommy Robb | Seeley | 36 | 0 | |
5 | Alberto Pagani | Linto | 30 | 0 | |
6 | Alan Barnett | Seeley | 24 | 0 | |
7 | Christian Ravel | Kawasaki | 24 | 0 | |
8 | Jack Findlay | Seeley | 24 | 0 | |
9 | Martti Pesonen | Yamaha | 24 | 0 | |
10 | Peter Williams | Matchless | 22 | 0 |
350GP
[redigera | redigera wikitext]Agostini vann 9 av 10 Grand Prix och var klar världsmästare efter sjätte deltävlingen då han uppnått maxpoäng..
Slutställning 350
[redigera | redigera wikitext]Plats | Förare | Land | Motorcykel | Poäng | Segrar |
---|---|---|---|---|---|
1 | Giacomo Agostini | MV Agusta | 90 | 9 | |
2 | Kel Carruthers | Benelli | 58 | 0 | |
3 | Renzo Pasolini | Benelli | 46 | 0 | |
4 | Kent Andersson | Yamaha | 44 | 0 | |
5 | Martti Pesonen | Yamaha | 38 | 0 | |
6 | Rodney Gould | Yamaha | 28 | 0 | |
7 | Angelo Bergamonti | MV Agusta | 27 | 1 | |
8 | Günter Bartusch | MZ | 20 | 0 | |
9 | Alan Barnett | Aermacchi | 20 | 0 | |
10 | Tommy Robb | Yamaha | 18 | 0 |
Källor
[redigera | redigera wikitext]- ^ [a b c] Noyes, Dennis; Scott, Michael (1999), Motocourse: 50 Years Of Moto Grand Prix, Hazleton Publishing Ltd, ISBN 1-874557-83-7
|