Mordet på Orientexpressen
- För andra betydelser, se Mordet på Orientexpressen (olika betydelser).
Mordet på Orientexpressen (originaltitel Murder on the Orient Express) är en pusseldeckare av Agatha Christie från 1934 med den belgiske detektiven Hercule Poirot i huvudrollen.[1] Den publicerades första gången i Storbritannien av 1 januari 1934. I USA publicerades romanen 28 februari 1934[2][3] med titeln Murder in the Calais Coach.[4][5]
Mordet på Orientexpressen | |
Författare | Agatha Christie |
---|---|
Originaltitel | Murder on the Orient Express |
Originalspråk | Engelska |
Land | |
Genre | Detektivroman |
Utgivningsår | 1934 |
Först utgiven på svenska | 1936 |
Huvudpersoner | Hercule Poirot |
Del i serie | |
Ingår i serie | canon of Hercule Poirot |
Föregås av | Tretton vid bordet |
Efterföljs av | Varför bad de inte Evans? |
1930-talets eleganta tåg Orientexpressen stoppas av ett kraftigt snöfall. Ett mord uppdagas och Poirots resa hem till London från Mellanöstern avbryts för att lösa fallet. De inledande kapitlen i romanen utspelar sig huvudsakligen i Istanbul. Resten av romanen utspelar sig i Jugoslavien med tåget insnöat mellan Vinkovci och Brod.
Den amerikanska titeln Murder in the Calais Coach användes för att undvika förväxling med Graham Greenes roman Stamboul Train från 1932, som hade publicerats i USA som Orientexpressen.[6]
Handling
redigeraEfter att ha tagit Taurus Express från Aleppo till Istanbul anländer privatdetektiven Hercule Poirot till Tokatlian Hotel, där han får ett telegram som uppmanar honom att återvända till London. Han instruerar portieren att boka en förstaklasskupé på Orientexpressen genom Simplonpasset som avgår samma kväll. Trots att tåget är fullbokat får Poirot en andraklassplats genom ingripande av vännen, belgiske kollegan och medpassageraren Monsieur Bouc, chef för tågoperatören Compagnie Internationale des Wagons-Lits (CIWL). Andra passagerare inkluderar den amerikanska änkan Caroline Hubbard, den engelska guvernanten Mary Debenham, den svenska missionären Greta Ohlsson, den amerikanske affärsmannen Samuel Ratchett tillsammans med sin sekreterare/översättare Hector MacQueen och sin engelske betjänt Edward Henry Masterman, den italiensk-amerikanske bilförsäljare Antonio Foscarelli, den ryska storfurstinnan Natalia Dragomiroff och hennes tyska kammarjungfru Hildegarde Schmidt, den ungerske greven Rudolph Andrenyi och hans hustru Elena, den engelske översten John Arbuthnot, den amerikanske försäljaren Cyrus B. Hardman; och den grekiske läkaren Stavros Constantine.
Ratchett har fått ta emot dödshot. Han känner igen Poirot och försöker anställa honom för att få skydd. Poirot, som blir avvisad av Ratchett, vägrar och säger till honom: "Jag kommer inte att ta dig an ditt fall eftersom jag inte tycker om ditt ansikte." Bouc har tagit den sista förstaklasskabinen, men den första morgonen ordnar han så att han kan flytta till en annan vagn och ger Poirot sin plats. Samma natt observerar Poirot några märkliga händelser. Tidigt på morgonen väcks han av ett skrik från Ratchetts kupé intill. Pierre Michel, tågets konduktör, knackar på Ratchetts dörr, men en röst inifrån svarar: "Ce n'est rien. Je me suis trompé." ("Det är ingenting. Jag misstog mig.") Hubbard ringer på sin klocka och berättar för Michel att en man passerat genom hennes rum. När Poirot ringer på sin klocka för att hämta vatten informerar Michel honom om att tåget har fastnat i en snödriva mellan Vinkovci och Brod innan han hör en hög duns intill. Han iakttar en kvinna i röd kimono som går mot toaletten och somnar sedan.
Nästa morgon när tåget fortfarande står stilla informerar Bouc Poirot om att Ratchett har mördats och att mördaren fortfarande är ombord och inte har någon möjlighet att fly i snön. Eftersom det inte finns några poliser ombord tar Poirot sig an fallet. Med hjälp av Dr. Constantine undersöker Poirot Ratchetts kropp och kupé och upptäcker följande: kroppen har tolv knivhugg, fönstret hade lämnats öppet, en näsduk med initialen "H", en piprensare, en platt tändsticka som skiljer sig från de Ratchett använde, och en förkolnad papperslapp med "minns lilla Daisy Armstrong" skrivet på den.
Papperslappen hjälper Poirot att lista ut mördarens motiv. Många år tidigare kidnappade den amerikanske gangstern Cassetti treåriga Daisy Armstrong. Cassetti samlade in en betydande lösensumma från den rika Armstrong-familjen och avslöjade sedan att han redan hade dödat barnet. Sonia Armstrong, Daisys mamma, som var gravid med sitt andra barn, fick för tidiga värkar när hon hörde nyheten och dog tillsammans med barnet. Hennes sörjande make överste Armstrong sköt sig själv och Daisys franska barnsköterska Susanne anklagades för att ha hjälpt Cassetti och tog livet av sig bara för att senare befinnas oskyldig. Cassetti flydde rättvisan genom korruption och juridiska teknikaliteter och flydde landet. Poirot drar slutsatsen att Ratchett i själva verket var Cassetti. Den som hade svarat konduktören var inte Ratchett eftersom Ratchett inte talade franska.
När Poirot börjar intervjua alla på tåget upptäcker han att MacQueen är direkt inblandad eftersom han känner till Armstrong-anteckningen och tror att den förstördes och att Hubbard tror att mördaren var i hennes hytt. Medan passagerarna och Pierre alla ger varandra lämpliga alibi noterar Poirot att några av dem observerade kvinnan i den röda kimonon gå i korridoren på mordkvällen. Ingen erkänner dock att de äger en röd kimono. Hubbard lät Ohlsson låsa dörren mellan sin kupé och Cassettis, vilket ogiltigförklarar hennes berättelse om mannen i hennes kupé, och Schmidt stötte ihop med en främling som bar en Wagons-Lits-uniform. Miss Debenham avslöjar oavsiktligt att hon har varit i Amerika tvärtemot vad hon tidigare sagt och Ohlsson visar mycket känslor när ämnet Daisy kommer på tal, vilket orsakar ytterligare misstankar. Arbuthnot påpekar att Cassetti borde ha befunnits skyldig i en andra rättegång istället för att mördas och Hardman erkänner att han i själva verket är en privatdetektiv från MacNeil Agency som ombads att se upp för en lönnmördare som förföljde Cassetti.
När Poirot inspekterar passagerarnas bagage upptäcker han till sin förvåning att etiketten på grevinnan Andrenyis bagage är blöt och att hennes pass är fläckigt, Schmidts väska innehåller uniformen i fråga och Poirots eget bagage innehåller den röda kimonon som nyligen gömts där. Hubbard hittar själv mordvapnet gömt i sin necessär. Poirot träffar Dr. Constantine och Bouc för att gå igenom fallet och ta fram en lista med frågor. Med dessa och bevisen i åtanke tänker Poirot på fallet och går in i ett transliknande tillstånd. När han kommer upp till ytan från den härleder han lösningen.
Han kallar in de misstänkta och avslöjar deras sanna identiteter och att de alla var kopplade till Armstrong-tragedin på något sätt, och samlar dem i restaurangvagnen för den andra lösningen. Grevinnan Andrenyi (född Goldenberg) är Helena, Daisys moster, som själv var ett barn vid tiden för tragedin. Rudolph, hennes kärleksfulle make, smetade ut hennes bagageetikett och dolde hennes namn för att dölja hennes identitet. Debenham var Helenas och Daisys guvernant; Foscarelli var Armstrongs chaufför och misstänkt för kidnappningen. Masterman var överste Armstrongs betjänt; Michel är Susannes pappa och den person som införskaffat den falska andra uniformen; Hubbard är i själva verket skådespelerskan Linda Arden (Daisys mormor och Sonias och Helenas mamma); Schmidt var Armstrongs kock; Ohlsson var Daisys sköterska. Storfurstinnan Dragomiroff, som i själva verket är Sonias gudmor, gör anspråk på näsduken med monogram och säger att hennes förnamn är Natalia, och att "H" i själva verket är den kyrilliska bokstaven "N". Arbuthnot är där å Debenhams vägnar och för sin egen, eftersom han var personlig vän till överste Armstrong. Hardman är en före detta polis som erkänner att han var kär i Susanne, och MacQueen, som hade känslor för Sonia, var son till advokaten som representerade Armstrongs. De enda passagerarna som inte var inblandade i mordet är Bouc och Dr. Constantine, som båda hade sovit i den andra vagnen, som var låst.
Poirot föreslår två möjliga lösningar, den ena mycket enklare än den andra, och råder dem att överväga båda på allvar. Den första är att en främling gick ombord på tåget när det stannade i Vinkovci, dödade Cassetti till följd av en maffiafejd och klev av med stor risk genom snön. Det andra är att alla ledtrådar utom näsduken och piprensaren planterades och att Michel och alla passagerarna i vagnen, utom Helena, knivhögg Cassetti i egenskap av sin egen jury. Arden erkänner allt och erbjuder sig att ta ansvar eftersom hon var hjärnan. Bouc och Dr. Constantine bestämmer sig dock för att den första lösningen ska vidarebefordras till polisen. Poirot drar sig tillbaka från fallet.
Huvudkaraktärer
redigera- Hercule Poirot, belgisk detektiv
- Mr. Samuel Ratchett/Cassetti, amerikansk industrimagnat och gangster som kidnappade och mördade treåriga Daisy Armstrong.
- Hector Willard MacQueen, Ratchetts amerikanske sekreterare och översättare, vars far var Armstrongs advokat.
- Edward Henry Masterman, Ratchetts engelske betjänt, en fjär och högdragen man, som var överste Armstrongs kalfaktor i kriget och betjänt i New York.
- Överste John Arbuthnot, Överste Armstrongs engelske bästa vän som är förälskad i Mary Debenham.
- Mrs. Caroline Martha Hubbard, den amerikanska skådespelerskan Linda Arden, som också visar sig vara Daisy Armstrongs mormor.
- Grevinnan Elena Andrenyi, gift med Rudolph Andrenyi, Sonia Armstrongs syster, känd som den enda av de tretton misstänkta som inte deltog i mordet.
- Greve Rudolph Andrenyi, ungersk greve, gift med Elena Andrenyi som tog sin hustrus plats som den tolfte mördaren.
- Natalia Dragomiroff, rysk storfurstinna som till slut visar sig vara Sonia Armstrongs gudmor.
- Miss Mary Debenham, brittisk sekreterare och guvernant som återvänt från Bagdad och tidigare var Daisy Armstrongs guvernant.
- Fräulein Hildegarde Schmidt, Storfurstinnan Dragomiroffs tyska hembiträde som tidigare var Armstrongs kock.
- Antonio Foscarelli, en italiensk-amerikansk bilförsäljare som tidigare var Armstrongs chaufför och hade älskat lilla Daisy.
- Fröken Greta Ohlsson, svensk missionär som tidigare var Daisy Armstrongs sköterska.
- Pierre Michel, den franske tågkonduktören och far till Daisy Armstrongs barnsköterska, Susanne, som tog livet av sig efter att ha blivit falskt anklagad för att ha hjälpt Cassetti.
- Cyrus Hardman, en amerikansk före detta polis som var förälskad i Daisy Armstrongs franska barnkammarjungfru, Susanne, som tog livet av sig efter att ha blivit falskt anklagad för att ha hjälpt Cassetti.
- M. Bouc, belgisk bekant till Poirot och direktör för Compagnie Internationale des Wagons-Lits.
- Dr. Stavros Constantine, en grekisk läkare, som efter mordet bestämmer Ratchetts dödstid.
Litterär betydelse och mottagande
redigeraThe Times Literary Supplement den 11 januari 1934 beskrev handlingen och drog slutsatsen att "De små grå cellerna löser än en gång det till synes olösliga. Mrs Christie gör en osannolik berättelse mycket verklig och håller sina läsare trollbundna och gissande till slutet."[7]
I The New York Times Book Review den 4 mars 1934 skrev Isaac Anderson: "Den store belgiske detektivens gissningar är mer än sluga; De är helt enkelt mirakulösa. Även om både mordkomplotten och lösningen gränsar till det omöjliga, har Agatha Christie lyckats få dem att framstå som ganska övertygande för tillfället, och vad mer än det kan en deckarmissbrukare önska sig?"[8]
Recensenten i The Guardian den 12 januari 1934 noterade att mordet skulle ha varit "perfekt" (det vill säga ett perfekt brott) om Poirot inte hade varit med på tåget och råkade också höra ett samtal mellan Miss Debenham och överste Arbuthnot innan han gick ombord; Men Poirots "små grå celler" fungerade utmärkt, och lösningen överraskade deras ägare lika mycket som den mycket väl kan överraska läsaren, för hemligheten är väl bevarad och sättet att berätta är på Mrs Christies vanliga beundransvärda sätt."[9]
Robert Barnard sa att denna roman var "Den bästa av järnvägshistorier. Orientexpressen, som är insnöad i Jugoslavien, är den perfekta "stängda" uppställningen för en klassisk övning i detektion, såväl som en ursäkt för en internationell rollista. Innehåller min favoritreplik i alla Christie: "Stackars varelse, hon är svensk." Oklanderligt ledtråd, med en smart användning av det kyrilliska alfabetet (jfr De två ledtrådarna). Lösningen väckte Raymond Chandlers ilska, men kommer inte att störa någon som inte insisterar på att hans detektivromaner speglar verkliga brott."[10] Referensen till Chandlers kritik av Christie finns i hans essä The Simple Art of Murder. 1995 inkluderades romanen i Mystery Writers of Americas lista över de 100 bästa mysterieromanerna genom tiderna.[11] I december 2014 inkluderades romanen i Entertainment Weeklys lista över de Nio stora Christie-romanerna.[12]
Referenser och allusioner
redigeraKidnappningen och mordet på Charles Lindberghs son 1932 inspirerade till det elementet i Christies roman två år senare. Romanen använde många element från det verkliga fallet: ett litet barn, familjens förstfödde, kidnappades för lösensumma direkt från spjälsängen, föräldrarna var berömda, fadern var en välkänd pilot och modern gravid, och lösensumman betalades men barnet hittades dött kort därefter. Ett oskyldigt, men kanske lössläppt, hembiträde som var anställd av Lindberghs föräldrar misstänktes för inblandning i brottet. Efter att ha blivit hårt förhörd av polisen tog hon livet av sig.[13]
Två mindre anmärkningsvärda händelser bidrog till att inspirera hennes roman: Agatha Christies första resa med Orientexpressen i slutet av 1928 och en snöstorm nära Çerkezköy i Turkiet, som strandsatte Orientexpressen i sex dagar bara några månader senare i februari 1929.[13]
Översvämningar från regn som spolade bort delar av spåret i december 1931 stoppade Christies återkomst från sin makes arkeologiska utgrävning i Nineve ombord på en Orientexpressen i 24 timmar. Hennes auktoriserade biografi beskriver denna händelse i detalj i ett fullständigt citat av ett brev till hennes make, som beskriver flera passagerare på hennes tåg som inspirerade både handlingen och karaktärerna i hennes roman, inklusive en amerikanska, Mrs Hilton, som inspirerade till Mrs Hubbard.[14]
Jämförelse med andra verk
redigeraMordet på Orientexpressen är en av få Agatha Christie-romaner där förövaren eller förövarna inte ställs inför rätta, och den enda där förövarna medvetet kommer undan som fria människor. I de andra motsvarande romanerna har gärningsmannen möjlighet att undgå en nära förestående avrättning genom att begå självmord (t.ex. Dolken från Tunis, Badortsmysteriet), dö under demaskeringen (Vem var den skyldige?) eller försvinner helt enkelt från platsen (De fyra stora).
En annan roman där ett verkligt berömt passagerartåg är skådeplatsen för handlingen är Mysteriet på Blå tåget. Christie använder samma namn för tågkonduktören i båda romanerna, Pierre Michel.
Mordet på Orientexpressen är ett av Agatha Christies få verk som utspelar sig på vintern. De andra är Mördande seans och Råttfällan.
Bearbetningar
redigeraRadio
redigeraJohn Moffatt spelade rollen som Poirot i en femdelad BBC Radio 4-version av Michael Bakewell, regisserad av Enyd Williams, och sändes ursprungligen från 28 december 1992 till 1 januari 1993. André Maranne medverkade som Bouc, Joss Ackland som Ratchett/Cassetti, Sylvia Syms som Mrs Hubbard, Siân Phillips som storfurstinnan Dragomiroff, Francesca Annis som Mary Debenham och Peter Polycarpou som Dr. Constantine.
År 2017 släppte streamingtjänsten Audible ytterligare en radioversion med Tom Conti som rösten till Poirot. Bland röstskådespelarna medverkade även Sophie Okonedo som Mary Debenham, Eddie Marsan som Ratchett/Cassetti och berättarröst av Art Malik.[15]
Den sovjetiska radiopjäsen gavs ut 1966. I rollbesättningen medverkade Vsevolod Yakut som Poirot, Rostislav Plyatt som överste Arbuthnot, Maria Babanova som Hubbard, Oleg Yefremov som Hector McQueen, Leonid Kanevsky som Antonio Foscarelli, Angelina Stepanova som storfurstinnan Dragomiroff och Alexander Lazarev som Hardman.[16]
Film
redigeraMordet på Orientexpressen (1974)
redigeraBoken filmatiserades 1974 i regi av Sidney Lumet och producerad av John Brabourne och Richard B. Goodwin. Det blev en kritiker- och kommersiell succé. I filmen medverkade Albert Finney som Poirot, Martin Balsam som Signor Bianchi, George Coulouris som Dr Constantine och Richard Widmark som Ratchett/Cassetti, med de återstående misstänkta inklusive Sean Connery (Arbuthnot), Lauren Bacall (Mrs Hubbard), Anthony Perkins (MacQueen), John Gielgud (Beddoes), Michael York (Greve Andrenyi), Jean-Pierre Cassel (Pierre Michel), Jacqueline Bisset (grevinnan Andrenyi), Wendy Hiller (storfurstinnan Dragomiroff), Vanessa Redgrave (Mary Debenham), Rachel Roberts (Hildegarde Schmidt), Colin Blakely (Hardman), Denis Quilley (Foscarelli) och Ingrid Bergman, som vann en Oscar för bästa kvinnliga biroll 1974 för sin roll som Greta Ohlsson. Endast mindre ändringar gjordes för filmen: Masterman döptes om till Beddoes, den döda pigan fick namnet Paulette istället för Susanne, Helena Goldenberg blev Helena Grünwald (vilket är tyska för "Greenwood"), Antonio Foscarelli blev Gino Foscarelli, Caroline Martha Hubbard blev Harriet Belinda Hubbard, och tågbolagets belgiske direktör Monsieur Bouc, fick istället namnet Signor Bianchi.
Mordet på Orientexpressen (2017)
redigeraDen 16 juni 2015 anlitade 20th Century Fox Kenneth Branagh för att regissera och spela huvudrollen som Poirot i ytterligare en filmatisering av berättelsen,[17] som släpptes den 3 november 2017.[18] Den 29 september 2016 utfärdade studion ett pressmeddelande där man tillkännagav en stor del av rollbesättningen, inklusive Johnny Depp som Ratchett, Michelle Pfeiffer som Mrs Hubbard, Penélope Cruz som Pilar Estravados (en spansk version av Greta Ohlsson, namnet kommer från en karaktär i Hercule Poirots jul),[19] Judi Dench som storfurstinnan Dragomiroff, Derek Jacobi som Masterman, Leslie Odom Jr. som Dr Arbuthnot, Daisy Ridley som Mary Debenham, Lucy Boynton som grevinnan Andrenyi, Tom Bateman som Monsieur Bouc,[20] Manuel Garcia-Rulfo som Biniamino Marquez (en kubansk version av Antonio Foscarelli),[21] Josh Gad som Hector MacQueen,[22] Marwan Kenzari som Pierre Michel,[23] Sergei Polunin som greve Andrenyi,[24][25] Willem Dafoe som Cyrus Hardman[26] och Olivia Colman som Hildegarde Schmidt.[27] Karaktären överste Arbuthnot kombineras med Dr. Constantine för att skapa Dr Arbuthnot, en prickskytt som tjänstgjorde under överste Armstrong i kriget och fick sin medicinska utbildning betald av Armstrong; MacQueens far framställs som åklagare i Armstrong-fallet snarare än familjen Armstrongs advokat, och vars karriär förstördes efter att han åtalat hembiträdet Susanne; och Monsieur Bouc ändras från direktör för företaget till direktörens brorson. Till detta kom en direkt länk för Poirot till Armstrong-kidnappningen – före Sonias död skrev John Armstrong till Poirot för att få hjälp. Till skillnad från boken äger kidnappningen inte rum på Long Island utan i New Jersey, där Lindbergh-kidnappningen ägde rum. Susanne Michel byter från Pierre Michels dotter till hans syster. Cyrus Hardman utger sig för att vara en österrikisk vetenskapsman vid namn Gerhard Hardman under en del av filmen. I den sista scenen flaggas för Döden på Nilen som en uppföljare.
TV
redigeraTysk bearbetning (1955)
redigeraRomanen filmatiserades 1955 som ett avsnitt av den västtyska TV-serien Die Galerie der großen Detektive. Heini Göbel spelade rollen som Poirot.
Mordet på Orientexpressen (2001)
redigeraEn grundligt moderniserad och dåligt mottagen TV-version med Alfred Molina i huvudrollen som Poirot presenterades av CBS 2001. I denna version medverkade Meredith Baxter som Mrs Hubbard och Leslie Caron som Señora Alvarado (baserad på storfurstinnan Dragomiroff, och porträtterad som änkan till en sydamerikansk diktator). Poirot porträtteras som betydligt yngre och mindre excentrisk än Christies detektiv, och får en sidointrig som involverar en romantisk relation med Vera Rosakoff, som är löst baserad på en sällan återkommande karaktär med samma namn. Berättelsen uppdateras till en nutida miljö, och fyra av de misstänkta (Hildegarde Schmidt, Cyrus Hardman, Edward Masterman och Greta Ohlsson) är borttagna, liksom Dr Constantine.[28]
Agatha Christies Poirot: "Mordet på Orientexpressen" (2010)
redigeraDavid Suchet repriserade rollen som Hercule Poirot i "Mordet på Orientexpressen" (2010), ett 90 minuter långt avsnitt av TV-serien Agatha Christie's Poirot som samproducerades av ITV Studios och WGBH-TV. Det ursprungliga sändningsdatumet var den 11 juli 2010 i USA, och den sändes på juldagen 2010 i Storbritannien.
I rollerna syntes Dame Eileen Atkins som furstinnan Dragomiroff, Hugh Bonneville som Masterman, Jessica Chastain som Mary Debenham, Barbara Hershey som Mrs Hubbard, Toby Jones som Ratchett och David Morrissey som överste Arbuthnot.
Karaktären Cyrus Hardman (den före detta amerikanska polisen som blivit privatdetektiv) har till stor del förenats med chauffören Foscarelli (i den mån det gäller att vara älskare till den döda pigan) och Dr. Constantine (som i romanen inte har något med morden att göra) blir en medkonspiratör, skildrad som att ha varit familjen Armstrongs läkare i Amerika.
Precis som i filmen från 2017 var MacQueens far åklagare snarare än Armstrongs advokat, vars karriär förstördes efter att han hotades att frikänna Cassetti. Filmatiseringens behandling av mordet på Ratchett är mycket mörkare i jämförelse med romanen. Mördarna samlas i hans hytt och knivhugger honom en efter en medan han är drogad men vaken, i stället för att knivhugga honom på egen hand medan han är medvetslös. Slutet uppehåller sig vid Poirots fasa över pöbelrättvisan och hans moraliska konflikt, med tanke på hans katolska tro och engagemang för lagen, när han bestämmer sig för att inte berätta för den jugoslaviska polisen vad han vet.
Interiören i Orientexpressen reproducerades på Pinewood Studios i London, medan andra platser inkluderar Freemason Hall, Nene Valley Railway och en gata på Malta (fotograferad för att representera Istanbul).[29]
Japansk TV-version (2015)
redigeraEn japansk version sändes under två kvällar i januari 2015 på Fuji Television[30] med titeln Orient Kyuukou Satsujin Jiken, och den innehöll flera kända skådespelare, inklusive Kazunari Ninomiya, Nanako Matsushima, Tamaki Hiroshi, Kichise Michiko, Nishida Toshiyuki och Sawamura Ikki. Huvudpersonen, Suguro Takeru, med Hercule Poirot som förebild, spelades av skådespelaren Nomura Mansai.
Den första kvällen innehöll en handling som var trogen originaltexten, men som utspelade sig i Japan 1933. I denna version gick tåget Orient Kyuukou från den västra staden Shimonoseki till Tokyo, med tåget stoppat av en liten lavin nära Sekigahara, Gifu.
Den andra delen var från originalhistorian.
Kinesisk TV-version (2022)
redigeraDe fyra första avsnitten av Schackmatt (Min guo da zhen tan) är baserade på berättelsen. Hu Yitian spelar Si Tu Yan, en ung advokat från Peking som avskedades från sin post för att han höll fast vid sina principer. Han kommer till Harbin för att bli detektiv där han träffar den rättframme och förmögne vännen Luo, spelad av Zhang Yunlong. [31]
Teater
redigeraDen amerikanske dramatikern Ken Ludwig bearbetade romanen till en pjäs som hade premiär på McCarter Theatre i Princeton, New Jersey den 14 mars 2017. Uppsättningen regisserades av Emily Mann och hade Allan Corduner i rollen som Hercule Poirot.[32]
Serieroman
redigeraDen 12 september 2023 anpassades Mordet på Orientexpressen till en auktoriserad serieroman illustrerad av Bob Al-Greene och publicerad av William Morrow Paperbacks.[33]
Brädspel
redigeraEtt brädspel baserat på romanen med namnet Orient Express släpptes 1985.
Datorspel
redigeraPeka-och-klicka-datorspelet Agatha Christie: Murder on the Orient Express släpptes i november 2006 till Windows och byggde vidare på Agatha Christies ursprungliga berättelse med en ny spelbar huvudkaraktär då Hercule Poirot (röst av David Suchet) är sjuk och återhämtar sig i sin tågkupé.
Den 19 oktober 2023 släppte Microids en ny datorspelsversion med titeln Agatha Christie - Murder on the Orient Express. Med en prolog och tretton kapitel anpassar och moderniserar Agatha Christie - Murder on the Orient Express troget romanens handling, där huvudpersonerna behåller sina ursprungliga namn och använder mobiltelefoner och datorer. Till skillnad från PC-spelet från 2006 tar spelarna växelvis på sig de två rollerna som Poirot och en amerikansk detektiv vid namn Joanna Locke. I fyra år har Locke utrett kidnappningen och mordet på Daisy Armstrong, och gick ombord på Orientexpressen i ett misslyckat försök att arrestera Cassetti för brottet och bevisa Susannes oskuld. Spelet växlar mellan tillbakablickar och nutid och utredningen fortskrider när Poirot och Locke utbyter ledtrådar om Cassetti och Armstrong-fallet. Medan de första åtta kapitlen i spelet anpassar hela romanen, utökar en twist handlingen genom att lägga till en trettonde mördare, som hade mördat Cassetti innan Armstrongs och Susannes nära och kära släppte lös sin hämnd på honom. De fem återstående kapitlen i spelet kretsar kring Poirot och Locke som jagar gärningsmannen och lyfter fram Cassettis egna brott och andra offer. Agatha Christie - Murder on the Orient Express är tillgängligt på PC och PlayStation, Xbox och Nintendo Switch-konsoler.[34]
Referenser
redigera- ^ ”Orientexpressen - Uppslagsverk - NE.se”. www.ne.se. https://www.ne.se/uppslagsverk/encyklopedi/l%C3%A5ng/orientexpressen. Läst 20 april 2022.
- ^ United States, Department of the Treasury (1935). Catalog of Copyright Entries. New Series: 1934, Part 1, Volume 31. New Series. Washington D C: Copyright Office. sid. 213. https://books.google.com/books?id=raMhAQAAIAAJ&q=christie%20%22calais%20coach%22%20feb%201934&pg=PA213. Läst 23 mars 2015
- ^ Coignard, Jerome (28 februari 1934). ”Books – and Their Makers”. The Brooklyn Daily Eagle. Brooklyn, New York: Everything Brooklyn Media. sid. 20. https://www.newspapers.com/image/59997245. Läst 23 mars 2015.
- ^ Cooper, John (1994). Detective Fiction – the collector's guide. London, England: Scolar Press. sid. 82, 86. ISBN 0-85967-991-8
- ^ Marcum, Steve (1 maj 2007). ”American Tribute to Agatha Christie: The Classic Years 1930 - 1934”. http://home.insightbb.com/~jsmarcum/agatha30.htm. Läst 2 september 2018.
- ^ Wagstaff, Vanessa (2004). Agatha Christie: A Readers Companion. London, England: Aurum Press Ltd. sid. 88. ISBN 1-84513-015-4. https://archive.org/details/agathachristiere00wags/page/88
- ^ ”Murder on the Orient Express (review)”. The Times Literary Supplement (London, England): s. 29. 11 januari 1934.
- ^ Anderson, Isaac (4 mars 1934). ”Murder on the Orient Express (review)”. New York City: New York Times Company. s. 11.
- ^ ”Murder on the Orient Express (review)”. The Guardian (London, England): s. 5. 12 januari 1934.
- ^ Barnard, Robert (1990). A Talent to Deceive – an appreciation of Agatha Christie. New York City: Fontana Books. sid. 199–200. ISBN 0-00-637474-3
- ^ ”Book awards: The Top 100 Mystery Novels of All Time Mystery Writers of America”. The Library Thing. https://www.librarything.com/bookaward/The+Top+100+Mystery+Novels+of+All+Time+Mystery+Writers+of+America. Läst 12 april 2017.
- ^ ”Binge! Agatha Christie: Nine Great Christie Novels”. Entertainment Weekly (New York City: Meredith Corporation) (1343–44): sid. 32–33. 26 December 2014.
- ^ [a b] Sanders, Dennis (1984). The Agatha Christie Companion. New York City: Delacorte Press. sid. 105–08. ISBN 978-0425118450
- ^ Morgan, Janet (1984). Agatha Christie, A Biography. New York City: HarperCollins. sid. 201–04. ISBN 0-00-216330-6
- ^ ”Agatha Christie's Poirot: Tom Conti, Sophie Okonedo, Paterson Joseph, Rula Lenska & Art Malik star in a new adaption of Murder on the Orient Express”. 21 oktober 2017. http://www.seenit.co.uk/agatha-christies-poirot-tom-conti-sophie-okonedo-paterson-joseph-rula-lenska-art-malik-star-in-a-new-adaption-of-murder-on-the-orient-express-download-for-free/. Läst 2 september 2018.
- ^ Убийство в Восточном экспрессе
- ^ Geier, Thom (16 juni 2015). ”Kenneth Branagh in Talks to Direct Agatha Christie's 'Murder on the Orient Express' (Exclusive)”. Los Angeles, California: The Wrap News Inc. https://www.thewrap.com/kenneth-branagh-in-talks-to-direct-agatha-christie-murder-on-the-orient-express-exclusive/. Läst 11 juli 2015.
- ^ ”The Full 'Murder on the Orient Express' Cast Includes Johnny Depp, Daisy Ridley, Michelle Pfeiffer, More (UPDATE)”. 29 september 2016. http://www.moviefone.com/2016/09/29/johnny-depp-murder-on-the-orient-express-remake/. Läst 3 oktober 2016.
- ^ Busch, Anita (11 november 2016). ”Penelope Cruz Joins 'Murder On The Orient Express'”. Deadline Hollywood. Los Angeles, California: Penske Media Corporation. https://deadline.com/2016/11/penelope-cruz-murder-on-the-orient-express-1201852985/. Läst 11 november 2016.
- ^ Fleming, Mike Jr. (29 september 2016). ”Johnny Depp To Star in 'Murder On The Orient Express' At Fox'”. Los Angeles, California: Penske Media Corporation. https://deadline.com/2016/09/johnny-depp-murder-on-the-orient-express-at-fox-1201828368/. Läst 29 september 2016.
- ^ N'Duka, Amanda (25 januari 2017). ”Manuel Garcia-Rulfo Boards 'Murder On The Orient Express'; Vivica A Fox Joins 'The Mafia Aint Dead'”. Los Angeles, California: Penske Media Corporation. https://deadline.com/2017/01/manuel-garcia-rulfo-murder-on-the-orient-express-vivica-a-fox-the-mafia-aint-dead-movie-1201893871/. Läst 27 januari 2017.
- ^ Hipes, Patrick (20 oktober 2016). ”Josh Gad Boards Fox's 'Murder On The Orient Express'”. Los Angeles, California: Penske Media Corporation. https://deadline.com/2016/10/josh-gad-murder-on-the-orient-express-movie-mcqueen-1201840180/. Läst 20 oktober 2016.
- ^ Kit, Borys (27 oktober 2016). ”'Mummy' Actor Marwan Kenzari Joins Johnny Depp in 'Murder on the Orient Express' (Exclusive)”. The Hollywood Reporter. Los Angeles, California: Eldridge Industries. https://www.hollywoodreporter.com/news/mummy-actor-marwan-kenzari-joins-johnny-depp-murder-orient-express-941748. Läst 27 oktober 2016.
- ^ Ritman, Alex (5 december 2016). ”Ballet Star Sergei Polunin Lands Roles in 'Murder on the Orient Express,' 'Red Sparrow' (Exclusive)”. The Hollywood Reporter. Los Angeles, California: Eldridge Industries. https://www.hollywoodreporter.com/news/dancer-star-sergei-polunin-acting-murder-orient-express-red-sparrow-952594. Läst 5 december 2016.
- ^ ”Willem Dafoe is latest addition to 'Murder on the Orient Express' all-star cast”. 6 januari 2017. https://sg.style.yahoo.com/willem-dafoe-latest-addition-murder-orient-express-star-145316516.html. Läst 7 januari 2017.
- ^ Busch, Anita (5 januari 2017). ”Willem Dafoe Joins Ensemble Cast Of Fox's 'Murder On The Orient Express'”. Deadline Hollywood. Los Angeles, California: Penske Media Corporation. https://deadline.com/2017/01/willem-dafoe-murder-on-the-orient-express-movie-fox-1201879409/. Läst 5 januari 2017.
- ^ ”Olivia Colman 'gutted' to miss Globes ceremony”. BBC News. 9 januari 2017. https://www.bbc.com/news/entertainment-arts-38559429. Läst 9 januari 2017.
- ^ IMDb profile, imdb.com.
- ^ ”Murder on the Orient Express”. AgathaChristie.com. http://www.agathachristie.com/poirot-tv/murder-on-the-orient-express. Läst 8 augusti 2014.
- ^ ”オリエント急行殺人事件 – フジテレビ”. http://www.fujitv.co.jp/orientexpress/index.html. Läst 10 mars 2016.
- ^ ”Checkmate (TV Series 2022) - IMDb”. http://www.imdb.com/title/tt22798340/reference/. Läst 11 november 2023.
- ^ Gans, Andrew (15 March 2017). ”Max Von Essen, Julie Halston, and More Star in Murder on the Orient Express”. Playbill.com (Brightspot). http://www.playbill.com/article/max-von-essen-julie-halston-and-more-cast-in-murder-on-the-orient-express. Läst 25 januari 2019.
- ^ Christie, Agatha (12 september 2023). ”Murder on the Orient Express: The Graphic Novel”. William Morrow Paperbacks. https://www.harpercollins.com/products/murder-on-the-orient-express-the-graphic-novel-agatha-christie?variant=41049413550114.
- ^ ”Agatha Christie - Murder on the Orient Express”. Microids. 19 oktober 2023. https://www.microids.com/game-agatha-christie-murder-on-the-orient-express/.
Externa länkar
redigera- Murder on the Orient Express på den officiella Agatha Christie-webbplatsen
- British Museum