Агадирська криза
Агадірська криза | |||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
Координати: 32°00′00″ пн. ш. 6°00′00″ зх. д. / 32.000000000028° пн. ш. 6.000000000028° зх. д. | |||||||
| |||||||
Сторони | |||||||
Агадірська криза, Друга Марокканська криза, Panthersprung — загострення міжнародних відносин перед Першою світовою війною, викликана прибуттям німецького канонерського човна Пантера до марокканського порту Агадір 1 липня 1911 року.
Передумови
Англо-німецька напруженість була викликана частково через перегони озброєнь між Німеччиною і Великою Британією — спробу Німеччини перевершити Велику Британію у військово-морському флоті. Дії Німеччини були спрямовані на перевірку відносин між Англією і Францією, а також підтримки вимог про компенсацію чимраз більшого французького впливу у Північній Африці, де панування Франції попередньо було підтверджено у 1906 році на Альхесіраській конференції під час Танжерської кризи.
Хронологія подій
Марокканське повстання і Пантера
У 1911 р. в Марокко спалахнуло повстання проти султана, Абд аль Хафіза. У квітні 1911, султан був обложений у своєму палаці в Фесі. Франція направила літючий загін наприкінці квітня 1911 року, щоб допомогти придушити повстання, під приводом захисту європейців і їх майна. 5 червня 1911 іспанці окупували Лараше і Ксар-ель-Кебір. 1 липня 1911, німецький канонерський човен Пантера прибув у порт Агадір. Негайно виникла негативна реакція з боку Франції і Великої Британії.
Британська участь
На початку літа 1911, Британія намагалася утримати Францію від прийняття поспішних заходів і відрадити її від відрядження військ у Фес. Зусилля не увінчалися успіхом, але сер Едвард Грей міністр закордонних справ Великої Британії, вважав, що його руки були зв'язані, і що він був змушений підтримати Францію. Уряд Британії висловив неспокій після прибуття Пантери в Марокко. Британія вважала, що німці намагатимуться створити військово-морську базу на Атлантиці у Агадірі.[1] Королівський флот мав військово-морську базу в Гібралтарі на півдні Іспанії. Британія була стурбована тим, що німці, можливо матимуть базу в Атлантиці і можливість відрядження лінкорів в Марокко в разі війни. Уряд Британії підтримав Францію, як і під час Першої Марокканської кризи знову підтвердив Англо-французьку угоду, 1904.
Переговори
7 липня німецький посол у Парижі повідомив французькому уряду, що Німеччина не має ніяких територіальних зазіхань в Марокко і буде вести переговори щодо французького протекторату на основі «компенсації» Німеччині у Французькому Конго і забезпечення її економічних інтересів у Марокко. Німецькі умови, на 15 липня, містили пропозицію поступитися північною частиною Французького Камеруну і Того, а також всього Французького Конго.
21 липня Девід Ллойд Джордж виступив з промовою, в якій він заявив, що національна честь дорожча, ніж мир. Промова була інтерпретована Німеччиною як попередження, що вона не може нав'язувати необґрунтовані вимоги Франції[2].
Франко-німецькі переговори були розпочаті 9 липня 1911 і завершені підписанням Феського договору 4 листопада, згідно з яким Німеччина прийняла панування Франції в Марокко в обмін на Новий Камерун. Терен був частково болотистий, з розповсюдженням сонної хвороби, хоча і надавав Німеччині вихід до річки Конго. Також у рамках договору, Німеччина поступилася на користь Франції невеликою ділянкою території на південний схід від Форт Ламі, наразі частина Чаду.
Післямова
Франція згодом створила повний протекторат над Марокко (30 березня, 1912), скасовуючи навіть формальну незалежність країни.
Результат був зворотний від очікуваного: натомість, щоб залякати Францію стосовно Німеччини, основний результат був у підвищенні британського страху і ворожості і зміцнив військову унію Великої Британії і Франції, що призвело в кінцевому підсумку до Першої світової війни.
У сучасній Німеччині, Агадірська криза як і раніше є найвідомішим прикладом дипломатії канонерок. «Стрибок Пантери» став популярною фразою, що характеризує будь-яку демонстрацію сили, особливо непотрібну.
Криза призвела до підписання Англією та Францією угоди, де Королівський флот мав захистити північне узбережжя Франції від німецького нападу.
Примітки
- ↑ TWO WAR CLOUDS MENACE EUROPE. The New York Times. 6 липня 1911. Архів оригіналу (PDF) за 15 березня 2017. Процитовано 27 листопада 2007.
- ↑ The Morocco Crisis of 1911. Архів оригіналу за 13 липня 2013. Процитовано 27 листопада 2007.
Посилання
- Агадірська криза [Архівовано 25 вересня 2020 у Wayback Machine.] // ВУЕ