Іоселіані Отар Давидович
Отар Іоселіані | |
---|---|
ოთარ იოსელიანი | |
Отар Іоселіані, 2010 | |
Дата народження | 2 лютого 1934[1][2][…] |
Місце народження | Тбілісі, |
Дата смерті | 17 грудня 2023[4][5][6] (89 років) |
Місце смерті | Тбілісі, Грузія[5] |
Громадянство | |
Alma mater | Всеросійський державний інститут кінематографії і Тбіліська державна консерваторія |
Професія | Режисер, сценарист, актор |
Кар'єра | 1958–2006 |
Заклад | Вищі курси сценаристів і режисерівd |
Magnum opus | Прощавай, рідний дім, Фаворити Місяця, Жив співучий дрізд, І стало світло (фільм, 1989), Ранок понеділка і Полювання на метеликів (фільм, 1992) |
Нагороди | |
IMDb | ID 0409646 |
|
Отар Давидович Іоселіані, (груз. ოთარ იოსელიანი; 2 лютого 1934, Тбілісі — 17 грудня 2023[7]) — грузинсько-французький кінорежисер, сценарист, актор. З 1982 року мешкав і працюв у Франції, куди емігрував у зв'язку з проблемами з радянською цензурою.
Отар Іоселіані народився 2 лютого 1934 року в Тбілісі, Грузія.
Вчився на механіко-математичному факультеті Московського державного університету. У 1961 році закінчив режисерський факультет ВГІКу (майстерня О. Довженко, М. Чіаурелі).
У 1961 році Іоселіані поставив короткометражну стрічку «Квітень», а в 1964 році зняв документальний фільм «Чавун», показавши у ньому один день роботи металургійного заводу. Вже для цих фільмів був характерний оригінальний режисерський стиль, який яскраво виявився в його першій повнометражній картині «Листопад» (1966 рік), яка була відзначена в Каннах і отримала нагороду ФІПРЕССІ та Жоржа Садуля за найкращий дебют. У 1971 році на екрани вийшов фільм «Жив співучий дрізд», а в 1976 році режисер поставив «Пастораль», який отримав приз ФІПРЕССІ на Берлінському фестивалі.
З початку 1980-х років Отар Іоселіані працював у Франції, там він зняв декілька документальних і короткометражних картин: у 1984 році фільм «Фаворити Місяця», нагороджений на Венеціанському кінофестивалі Спеціальним призом журі. Цією ж премією були відзначені ще два фільми Іоселіані— «І стало світло» (1989 рік) і «Розбійники. Глава 7» (1996 рік). У 1999 році на екрани вийшов новий фільм Отара Іоселіані, у якому він зіграв одну з головних ролей, — «Прощавай, рідний дім». Лауреат Царськосельської художньої премії (2001 рік).
- Акварель (1958 рік)
- Саповнела (1959 рік)
- Квітень (груз. აპრილი, 1961 рік)
- Чавун (1964 рік)
- Листопад (1966 рік)
- Старовинна грузинська пісня (фр. Dzveli qartuli simgera, 1969 рік)
- Жив співучий дрізд (1970 рік)
- Пастораль (1975 рік)
- Еускади, літо 1982 (фр. Euzkadi été 1982, 1983 рік)
- Сім п'єс для чорно-білого кіно (фр. Sept pièces pour cinéma noir et blanc, 1983 рік)
- Фаворити Місяця (1984 рік)
- Маленький монастир у Тоскані (фр. Un petit monastère en Toscane, 1988 рік)
- І стало світло (фр. Et la lumière fut, 1989 рік)
- Полювання на метеликів (фр. La Chasse aux papillons, 1992 рік)
- Грузія одна (фр. Seule, Georgie, 1994 рік)
- Розбійники. Глава 7 (1996 рік)
- Прощавай, рідний дім (фр. Adieu, plancher des vaches!, 1999 рік)
- Ранок понеділка (фр. Lundi matin, 2002 рік)
- Сади восени (2006 рік)
- Шантрапа (фр. Chantrapas, 2010 рік)
- Зимова пісня (фр. Chant d'hiver, 2015 рік)
- Саповнела (1959 рік)
- Квітень (груз. აპრილი, 1961 рік)
- Чавун (1964 рік)
- Старовинна грузинська пісня (фр. Dzveli qartuli simgera, 1969 рік)
- Жив співучий дрізд (1970 рік)
- Пастораль (1975 рік)
- Еускади, літо 1982 (фр. Euzkadi été 1982, 1983 рік)
- Фаворити Місяця (1984 рік)
- Маленький монастир у Тоскані (фр. Un petit monastère en Toscane, 1988 рік)
- І стало світло (фр. Et la lumière fut, 1989 рік)
- Полювання на метеликів (фр. La Chasse aux papillons, 1992 рік)
- Грузія одна (фр. Seule, Georgie, 1994 рік)
- Розбійники. Глава 7 (1996 рік)
- Прощавай, рідний дім (фр. Adieu, plancher des vaches!, 1999 рік)
- Ранок понеділка (фр. Lundi matin, 2002 рік)
- Сади восени (2006 рік)
- Шантрапа (фр. Chantrapas, 2010 рік)
- Історія однієї дівчинки (1960 рік)
- Мій блондине, чуєш ти в місті? (фр. Ma blonde, entends-tu dans la ville?, 1980 рік) — синдикаліст
- Сім п'єс для чорно-білого кіно (фр. Sept pièces pour cinéma noir et blanc, 1983 рік)
- Він син Гасконі (фр. Le Fils de Gascogne, 1995 рік) — грає самого себе
- Прощавай, рідний дім (фр. Adieu, plancher des vaches!, 1999 рік) — батько
- Ранок понеділка (фр. Lundi matin, 2002 рік) — Ензо ді Мартіно
- Інше око (фр. L' Oeil de l'autre, 2005 рік) — фотограф
- Сади восени (2006 рік) — Арнольд
- ↑ Deutsche Nationalbibliothek Record #122491556 // Gemeinsame Normdatei — 2012—2016.
- ↑ SNAC — 2010.
- ↑ Filmportal.de — 2005.
- ↑ Умер Отар Иоселиани — 2023.
- ↑ а б Le cinéaste géorgien Otar Iosseliani, chantre des plaisirs simples, est mort — Ле-Монд.
- ↑ Fichier des personnes décédées
- ↑ Помер кінорежисер Отар Іоселіані, Укрінформ, 17.12.2023
Вікіцитати містять висловлювання від або про: Іоселіані Отар Давидович |
- Життя як імпровізація [Архівовано 10 березня 2007 у Wayback Machine.]
- Отар Іоселіані: «Перетворитися на французького режисера я ніяк не можу…»
- Нерадянське радянське кіно Отара Іоселіані
|
Це незавершена стаття про кінорежисера або кінорежисерку. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |
Це незавершена стаття про актора. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |
- Народились 2 лютого
- Народились 1934
- Померли 17 грудня
- Померли 2023
- Померли у Тбілісі
- Випускники ВДІК
- Випускники Тбіліської консерваторії
- Народні артисти Грузинської РСР
- Кавалери ордена Почесного легіону
- Лауреати Берлінської художньої премії
- Лауреати премії «Срібний ведмідь»
- Грузинські кінорежисери
- Французькі кінорежисери
- Радянські кінорежисери
- Радянські сценаристи
- Грузинські сценаристи
- Французькі сценаристи
- Кіноактори XX століття
- Радянські кіноактори
- Радянські актори
- Грузинські актори
- Французькі актори
- Уродженці Тбілісі
- Царскосельська художня премія
- Лауреати премії «Ніка»