Рунка
Рунка | |
|
Ру́нка (від пол. runka) — різновид колючої зброї, що являє собою фактично спис із двома додатковими бічними наконечниками, меншими, ніж центральний; також іноді іменується бойовими вилами.
Термін «рунка» походить з польської мови (runka). Схожі терміни щодо позначення списа з бічними відростками вживають в іспанській і французькій мовах (roncona, roncone). Слід мати на увазі, що співзвучні слова не завжди розуміють під собою саме рунку. Наприклад, італ. roncone (ronco) насправді значить не «рунка», а «гвізарма».
Була найбільш популярна в Італії та Іспанії. Широко представлена на зображеннях XV століття як зброя піхоти, проте, на думку В. Бехайма, вона значно древніша. На початку XVI століття набула популярності в лейб-гвардії, а з другої половини XVI століття стала використовуватися як парадна зброя. У збройових колекціях Відня і Мадрида зберігаються складні парадні рунки з позолоченими клинками й обтягнутими шовком держаками, а їхня конструкція дає змогу складати не тільки древко, а й бічні відростки клинка.
Бічні відростки в деяких випадках можуть являти собою заточені леза. Варіанти ж, у яких бічні відростки не є лезами, залежно від їхньої форми можуть вважаються різновидом бойових (або штурмових) вил, або спетумом, також відомим як фріульський спис. Різниця між такими різновидами рунки, як спетум і бойові вила (або тризубець), полягає в тому, що в бойових вилах вістря бічних відростків дивляться вперед, в той час як у спетума вони дивляться трохи в сторони, або зовсім вигнуті назад, фактично являючи собою гаки.
- W. Boeheim «Handbuch der Waffenkunde. Das Waffenwesen in seiner historischen Entwicklung vom Beginn des Mittelalters bis zum Ende des 18 Jahrhunders», Leipzig, 1890. (нім.)
Це незавершена стаття про зброю. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |