Саврань
селище Саврань | |
---|---|
Країна | |
Область | Одеська область |
Район | |
Громада | Савранська селищна громада |
Код КАТОТТГ | UA51120210010092672 |
Облікова картка | Саврань |
Основні дані | |
Засновано | 1380-ті (кін. XIII ст.[1]) |
Перша згадка | 1392[2][3] |
Колишня назва | Конецьполь, Усть-Саврань |
Магдебурзьке право | 1380–98 |
Статус | із 2024 року |
Площа | 7,69 км² |
Населення | ▼ 6074 (01.01.2022)[4] |
Поштовий індекс | 66200 |
Телефонний код | +380 4865 |
Географічні координати | 48°07′47″ пн. ш. 30°04′46″ сх. д. / 48.12972° пн. ш. 30.07944° сх. д.Координати: 48°07′47″ пн. ш. 30°04′46″ сх. д. / 48.12972° пн. ш. 30.07944° сх. д. |
Водойма | Річки Південний Буг, Саврань.
|
Відстань | |
Найближча залізнична станція: | Заплази |
До станції: | 39 км |
До обл. центру: | |
- залізницею: | 252 км |
- автошляхами: | 213 км |
Селищна влада | |
Адреса | 66200, Одеська обл., Подільський р-н, смт. Саврань, вул. Соборна, 9 |
Вебсторінка | http://savranrada.odessa.ua/ |
Карта | |
|
Савра́нь — селище (смт до 2023/2024) в Подільському районі Одеської області Україні, на південно-східному Поділлі, при злитті річок Савранки з Південним Бугом. Лежить за 37 км від залізничної станції Заплази (Зеленогірське; Т 1621). У селищі проживає 6837 мешканців (2001).
До 1923 року — містечко, адміністративний центр Савранської волості. До 17 липня 2020 р. — центр Савранського району, потім — Савранської селищної громади.
Назва населеного пункту походить від річки Саврані. Версій щодо походження слова «Саврань» декілька. За однією версію тюркською мовою означає «така, що волочиться», маючи на увазі хвилястий хід річки. За іншою версією слово походить від «савран», що адекватне тюркському слову тур. Sarban, тобто погонич верблюдів. За іншою версією слово має іранське походження і означає «чорне місце» (іранською — Sau-ran).[2]
Існує також віршована легенда поета Олександра Уварова:[5]
А я заглядываю в рань —
В легенды и преданья,
Откуда тихая Саврань
Взяла свое названье.…Сказания ведут в года,
Разящие, как плети,
Когда турецкая орда
Грязнила степи эти.И уцелело, словно брань,
Звучащее упрямо,
Их слово тюркское «Саврань»,
Что означает — яма.А может быть, совсем не так,
И это было б лестней,
Что здесь народ был петь мастак,
И «Савра» — это песня.Твердят иное старики,
Что предки передали
(А предки их — сечевики —
Врага отсюда гнали):В бою последнем тяжело
Был воин Савва ранен,
Тогда отсюда и пошло
Название Саврани. (рос.)
Поблизу Саврані розташована Савранська стоянка буго-дністровської культури (5 — початок 4 тисячоліття до н. е).
Містечко відоме з кінця XIV ст.
Наприкінці XIV століття литовський князь Вітовт (Витольд) грамотою передав містечко Саврань, що виникло до цього часу (1398), панам Кошиловичам (Кошелевичам).[6][7]
У 1489 р. відбулася битва війська Яна Альбрехта (сина польського короля Казимира IV (1447—1492)) з татарами на р. Савранці та прилеглих до неї Яланецьких болотах.
Після Люблінської унії 1569 року містечко Саврань належало польським магнатам Конецьпольським (XVI—XVII століття; у 1606 р. вони утримують Савранський грунт землеволодінь Брацлавського замку), а згодом Любомирським (XVIII ст.).
У 17 столітті (1633-1634) Станіславом Конецьпольським було доручено французькому інженеру Боплану, який знаходився на службі у польському війську, тут заснувати польську фортецю Усть-Саврань (Конецьполь) проти татарсько-турецьких наскоків.
Наприкінці XVII — на поч. XVIII ст., за часів володарювання Любомирських, засновується ряд нових поселень, і вже в середині XVIII ст. на Савранщині існують такі села як:
Станіславчик, Осички, Беніовка (нині — усі об'єдані в Осички), Людвіковка, Байбузівка (нині обидва Байбузівка), Концеба, Кам'яне, Дубинове, Ольшанка, Слюсареве, Юзефівка, Бакша, Мокра Бакша, (Неделково), Суха Бакша (Гетьманівка), Капустянка, Струтинка…[8]
За часів Російської імперії (з 1793) — містечко (волосний центр) Балтського повіту Подільської губернії.
У 1й половині XIX століття Саврань є центром волості Балтського повіту, у містечку існує громада РКЦ, до римо-католицького костелу відносяться села: Бакша, Гетьманівка, Каетанівка, Капустянка, Неділкове, Погріби, Познанка, Плоске, Струтинка, Юзефівка Бакшанської вол.; Завалля, Камінувата, Концеба, Кристофорівка, Ольшанка, Осички, Острівка, Полянецьке, Слюсареве. Метричні книги за період 1835-1842 р.р. знаходяться у ДАХмО.[9]
1839 р. Саврань віднесено до військових поселень; в ній розмістилися підрозділи уланського полку, штаб якого знаходився в Умані. 1857 р. скасовано; фактично — лікв. 1865 р., і перейшла у відання Міністерства державних маєтностей.
На початку XX ст. тут працювали земське двокласне училище, церковнопарафіяльна та народна школи. Навчалося в них лише 150—160 хлопчиків та дівчаток, працювало 6 вчителів.
У цей період Саврань була значним торговим центром Балтського повіту, — тут збирались великі базари-ярмарки, куди з довколишніх сіл звозили хліб, скотину (худобу), а мешканці Кам'яного Броду — білу глину. Місцеві ремісники продавали виготовлені ними одежу, взуття, конську збрую, вироби з дерева тощо..
19-20 січня 1920 року у Саврані під час Зимового походу зупинявся на ночівлю Кінний полк Чорних Запорожців Армії УНР[10].
В Саврані у 1923 році вже працювали 2 школи, де навчалося 546 дітей.
Під час Голодомору 1932—1933 років померло щонайменше 25 жителів селища[11].
26 березня 1944 року воїни 299-ї стрілецької дивізії, яка входила до 53-ї армії 2-го Українського фронту звільнили Саврань від ворога.
1950—1951 р. — перша в Україні міжколгоспна (мала) гідроелектростанція, яка на той час була однією з найбільших (400 кВт) колгоспних електростанцій в Україні.
13 квітня 1957 р. рішенням виконкому Одеської обласної ради село (містечко) Саврань отримало категорію селища міського типу.[12]
На цьому місці має відображатися графік чи діаграма, однак з технічних причин його відображення наразі вимкнено. Будь ласка, не видаляйте код, який викликає це повідомлення. Розробники вже працюють для того, щоби відновити штатне функціонування цього графіка або діаграми. |
|
- 1897 — 5887
- 1926 — 8243 мешканців
- 1939 — 5201[18]
- 1959 — 8730 мешканців
- 1970 — 6521 мешканців;
- 1979 — 6872
- 1989 — 7508 мешканців;
- 2001 — 6837 мешканців;
- 2011 — 6616 мешканців.[19]
Розподіл населення за рідною мовою за даними [20]:
Мова | Кількість | Відсоток |
---|---|---|
українська | 6544 | 95.72% |
російська | 249 | 3.64% |
болгарська | 12 | 0.18% |
вірменська | 8 | 0.12% |
білоруська | 7 | 0.10% |
румунська | 7 | 0.10% |
ромська | 3 | 0.04% |
інші/не вказали | 7 | 0.10% |
Усього | 6837 | 100% |
Нині на території Саврані працює низка підприємств:
- «Савранський хлібзавод»;
- маслоробний з-д;
- комбікормовий з-д («СЗПТ» Савранський завод продовльчих товарів);
- ТОВ «Авантаж» (Лісопильне та стругальне виробництво; оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами);
- АТП «Саврань-Експресс»;
- лісництво.
- друкарня
У Саврані розвивається мережа магазинів «Прем'єра». Також у селищі працюють філії банків: «Ощадбанк», «Приват-Банк».
Є готель «Чорне море»(3-х— зірковий); Комбінат побутового обслуговування,
СТО (єдина станція техобслуговування на 300-кілометровій ділянці Умань—Одеса автобану М05/E95 (за 18 км від автошляху — по Р54)).
В Саврані розташоване середнє професійно-технічне училище (аграрно-будівельного напрямку), автошкола; дитячі спортивна та музична школи.
В смт Саврань існує краєзнавчий музей, Будинок культури, Будинок дитячої та юнацької творчості та Молодіжний центр «Нове покоління».
Наприкінці 80-х—на початку 90-х у Саврані функціонував рок-гурт «Пластилін»:
Ігор Дзюба (Саврань) — ритм-гітара, вокал;
Генадій Терськов (із Побужжя) — бас-гітара;
Володимир Ляськовський (з Завалля, нар. 1965 — пом. 2011) — ударні;
Володимир Чебан (із Завалля) — звукорежисер (на пульті).
- Обеліск на братській могилі червоноармійців, комісара, загиблих в 1922 р. (під час Громадянської війни) та 5 партизан, загиблих в 1944 р., парк селища, біля районного будинку культури (1955 р., на останнє місце перенесено в 1974 р., автор споруди Одеський художньо-виробничий комбінат Худфонда УРСР).
- Стела «Никто не забыт, ничто не забыто» — пам'ятник 306 воїнам-односельчанам, загиблим в роки Другої Світової 1941—1945 р., парк селища, біля районного будинку культури (1974 р., автор споруди Одеський художньо- виробничий комбінат Худфонда УРСР).
- Пам'ятник Т. Г. Шевченку (біля будинку селищної ради).
- Пам'ятник Герою Радянського Союзу Бочковичу Кирилу Васильовичу та учням, вчителям Савранської школи, загиблим в роки Німецько-радянської війни, — вул. Миру, територія Савранської СЗШ I—III ст. (1968 р., автор споруди — Одеський художньо-виробничий комбінат Худфонда УРСР; реставрований 2015 р.[21]).
- Меморіальний комплекс партизанському загону «Буревісник» (Німецько-радянська війна; 1972 р., скульптор Князик О., архітектор Голод В.)
Поблизу Саврані створено ландшафтний заказник державного значення «Савранський ліс» — найбільший в усій Пд-Зх частині лісостепової зони України масив плакорних лісів; ліс є найвеличнішим у Одеській області, в якому за часів німецько-радянської війни базувалося партизанське з'єднання «Буревісник»[22].
Також в околицях Саврані встановлено декілька пам'ятників[23][24]:
- Пам'ятник загиблим воїнам 404 окремого артилерійського батальйону 54 Укріпрайону 2-го Українського фронту, Р54 при в'їзді в смт з с. Вільшанка (травень 1985 р., місцеві майстри).
- Пам'ятний знак партизанам загону «Буревісник», лісове узбіччя дороги Саврань — Полянецьке (1985 р.), та/або Т 1621 Саврань — Гетьманівка (помилково?).[25]
- Місце базування штабу партизанського загону «Буревісник» в 1942—1944 рр. Відновлені партизанські землянки (2003 р.).
Одеситам Саврань найбільше відома по густому Савранському лісу. Саме сюди збираються за грибами одесити у теплі осінні місяці.[26]
- Березовський Юхим Матвійович — Герой Радянського Союзу, почесний залізничник.
- Бочкович Кирило Васильович — Герой Радянського Союзу
- Вдовиченко Олександр Володимирович (1984—2023) — полковник Служби безпеки України, учасник російсько-української війни. Повний кавалер ордена «За мужність», Герой України (посмертно).
- Гомзин Борис Володимирович — український військовик, письменник, Очільник еміграційного штабу Скоропадського
- Жевуський Вацлав Северин — мандрівник, сходознавець, козакофіл.
- Лебедюк Михайло Миколайович — доктор медичних наук, професор Одеського медичного університету.
- Клариса Ліспектор — бразильська письменниця українсько-єврейського походження, батьки жили у Саврані.
- Мельник Степан Кирилович — навчався в Савранській семирічній школі.
- Муляр Олександр Борисович — молдавський композитор
- Моше Цві Гітерман — хасидський цадик XIX століття.
- ↑ Военно-статистическое обозрение Российской империи / изд. по Высочайшему повелению при 1-м отд-нии Департамента Ген. Штаба. — Санкт-Петербург: В тип. Департамента Ген. Штаба, 1848–1858. Т. 10, ч. 2: Подольская губерния / [сост. кап. Тверитинов]. — 1849. — с. 22–23.
- ↑ а б О. Білецька. Саврань у XIV—XVI століттях — у світлі новознайдених джерел та матеріалів. // Український історичний збірник. — К., 2015. — Вип. 18. — С. 28-39. — 408 с.
- ↑ Історичне Поділля у пізньому Середньовіччі (вебкарта на сайті Гарвардського університету)
- ↑ Статистичний збірник «Чисельність наявного населення України» на 1 січня 2022 року (PDF)
- ↑ Полтавчук, 1980, с. 6.
- ↑ Труды Подольского епархиального историко-статистического комитета. — с. 67. (рос.)
Jabłonowsky A. Zródła dziejowe Polska XVI wieku. — T. 22. — S. 168, 578. (пол.) - ↑ Сецинский Е. Исторические местности Подолии и их достопримечательности. Каменец-Подольск, 1911, с. 13. (рос.)
- ↑ Генеральная карта Подольской губернии, 1805
- ↑ зведений каталог метричних книг, що зберігаються в державних архівах україни. том 8, кн.2 [PDF] [4tjo3ukll500]. vdoc.pub (англ.). с. 133-134. Процитовано 16 липня 2022.
- ↑ Коваленко Сергій. Чорні Запорожці: історія полку. — К.: Видавництво «Стікс», 2012
- ↑ Саврань. Геоінформаційна система місць «Голодомор 1932—1933 років в Україні». Український інститут національної пам'яті. Процитовано 18 червня 2020.
{{cite web}}
: Обслуговування CS1: Сторінки з параметром url-status, але без параметра archive-url (посилання) - ↑ Відомості Верховної Ради Української РСР. — 1957. — № 4 (31 травня). — С. 113.
- ↑ Географическо-статистический словарь Российской Империи — СПб: 1873. — Т. IV.
- ↑ https://www.demoscope.ru/weekly/ssp/rus_pop_39_4.php
- ↑ https://web.archive.org/web/20240320130415/http://db.ukrcensus.gov.ua/PXWEB2007/ukr/publ_new1/2011/publ2011.asp
- ↑ https://web.archive.org/web/20240320130420/http://db.ukrcensus.gov.ua/PXWEB2007/ukr/publ_new1/2021/publ2021.asp
- ↑ Cities & towns of Ukraine
- ↑ Всесоюзная перепись населения 1939 г. Численность сельского населения СССР по районам, крупным селам и сельским населенным пунктам - районным центрам // demoscope.ru/weekly
- ↑ Державний комітет статистики України. Чисельність наявного населення України на 1 січня 2011 року, Київ-2011 (doc)
- ↑ Жители Саврани на Одесщине открыли мемориальную доску Герою СССР (рос.)
- ↑ На теренах області під час Другої Світової війни діяло два значних партизанських з'єднання — в Одесі (Нерубайські катакомби) та в Савранських лісах.
- ↑ Сайт Савранської РДА [Архівовано 2016-03-04 у Wayback Machine.]
- ↑ Музей у лісі (рос.)
- ↑ І. В. Арутюнова, Л. Н. Суховій, Л. В. Шерстюк. Савранський район // Пам'ятники Великої Вітчизняної війни (Одеська область). — Одеса : Управління охорони об'єктів культурної спадщини, 2004. — Т. 3. — С. 17-20. — (Наш край: Історія)
- ↑ Презентували зворушливе відео про селище Саврань на Одещин
- Енциклопедія українознавства : Словникова частина : [в 11 т.] / Наукове товариство імені Шевченка ; гол. ред. проф., д-р Володимир Кубійович. — Париж — Нью-Йорк : Молоде життя, 1955—1995. — ISBN 5-7707-4049-3.
- В. Г. Полтавчук. Саврань: Путівник / (рецензент А. Д. Бачинський). — Одеса : Маяк, 1980. — 68 с.
- Мудра Д. Моя Саврань: [до 619-річчя заснування смт] / Д. Мудра // Чорноморські новини. — 2017. — 28 вересня. — С. 2.
- Бібліотека: роки і люди: до 70-річчя від часу заснування: [бібліографія]. Вип. 1 / Савранська район. б-ка; [підгот. і відп. за вип. С. А. Стукаленко]. — Саврань, 2008. — 24 с.
- Храмы и монастыри Одессы и Одесской области / А. Яций (авторский проект). — 3 изд. — О. : "ТЭС", 2012. — С. 307–308. — ISBN 978-966-2389-43-2.(рос.)
- Sawrań // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1889. — Т. X. — S. 349. (пол.)
- Саврань — Інформаційно-пізнавальний сайт | Одеська область у складі УРСР (На основі матеріалів енциклопедичного видання про історію міст та сіл України, том — Історія міст і сіл Української РСР. Одеська область. — К.: Головна редакція УРЕ АН УРСР, 1969. — 911 с.//
том — История городов и сел Украинской ССР. Одесская область. 1978. с. 694—714 (рос.))
- Саврань // Облікова картка на офіційному вебсайті Верховної Ради України.
- Савранська селищна рада
- Саврань (регіональний сайт)
- Savran' / Maplandia.com
- Savran, Ukraine
- Сіцінський Юхим Йосипович, «Археологічна карта Подільської губернії»
- І. Дорош «Землеволодіння української шляхти на Брацлавщині з кінця XIV до середини XVII ст.»
- Ярослав Дашкевич. Степові держави на Поділлі та в західному Причорномор'ї як проблема історії України XIV ст.PDF
- Середа О. Османсько-українське степове порубіжжя в османсько-турецьких джерелах XVIII ст. / Наук. ред.: К. Бейділлі, О. Бачинська. Інститут сходознавства ім. А. Ю. Кримського НАН України. ‒ Одеса: Астропринт, 2015. ‒ 312 с.
- Саврань // ВУЕ
- Погода в селищі міського типу Саврань
- Міста магдебурзького права
- Населені пункти Савранської селищної громади
- Історичні місця України
- Міста магдебурзького права на Поділлі
- Саврань
- Селища Подільського району
- Населені пункти з історичною єврейською громадою
- Міста над Південним Бугом
- Населені пункти України, засновані 1392
- Населені пункти із статусом смт з 1957 в Одеській області
- Селища міського типу Одеської області