Таромське
Таромське Дніпро | ||||
| ||||
Загальна інформація | ||||
---|---|---|---|---|
48°27′42″ пн. ш. 34°46′58″ сх. д. / 48.4618917° пн. ш. 34.7828917° сх. д.Координати: 48°27′42″ пн. ш. 34°46′58″ сх. д. / 48.4618917° пн. ш. 34.7828917° сх. д. | ||||
Країна |
| |||
Район | Новокодацький район | |||
Адмінодиниця | Дніпро | |||
Водойма | р. Дніпро, ставок Дорофея | |||
Засновано | 18 століття | |||
Площа | 75 квадратний кілометр | |||
Населення | 15 500 (2005) | |||
Поштовий індекс | 49490—49494 | |||
Телефонний код | 562 | |||
Транспорт | ||||
Залізнична інфраструктура | Сухачівка, Платформа 169 км | |||
Карта | ||||
Тáромське (Тáромське, Тáрамське, Тáромка[1]) — житловий район на заході Новокодацького району міста Дніпра, до 2001 року — селище міського типу.
Таромське розташоване на правому березі річки Дніпро, на західній околиці однойменного міста і межує із селищем міського типу Карнаухівкою, що входить до складу міста Кам'янське. Старовинний центр знаходиться в поймі Дніпра. Сучасний центр розташований за 4 км на південь біля залізничної станції Сухачівка. У селищі розташовані три середні школи та лікарня. У північній частині — ботанічна пам'ятка природи місцевого значення Ділянка дубових насаджень.
У стародавні часи місцевість називалася Тарентський Ріг й описувало Таромську гору, з якої відкривається краєвид на долину Дніпра.
Першу згадку про запорізьке козацьке містечко Таромське, біля міста Нові Кодаки, описав Феодосій Макаревський у 1704 році, коли він подорожував цими місцями.
За твердженням краєзнавця Дмитра Яворницького, козаки вважали урочище Таромське своїм найдавнішим займищем.
Воно розташовувалося на старовинному шляху з Києва «вниз», вздовж Дніпра на Хортицю, Крим, Кавказ та Азію. Містечко належало до Кодацької паланки Запорожжя.
Походження назви за народною версією пов'язують зі звуком Тарам-тарам, що виникав під час тарамтіння возів розбитою кам'яною дорогою у центрі Таромського. Інша версія наводить дослов'янське походження назви від «Тар» — «розділяти на частини»: з кручі Таромської гори можна бачити, як ріг ніби врізається у Дніпро. Старожил-таромчанин Леонід Воловик вважає, що назва пішла від прізвища першого поселенця-козака, можливо, Тарамка.
Зацікавившись топонімікою рідного села, просвітянин Валентин Головко у 1974 році написав запит до Інституту мовознавства імені О. О. Потебні АН УРСР, звідки одержав відповідь, що в основі назви лежить східно-тюркське «тарам», що означає «розгалуження ріки у гирлі, дельті». І дійсно, якщо піднятися на Високу гору, то звідти видно, як Дніпро розділяється на кілька проток між острівцями. Від тодішнього директора Дніпропетровського історичного музею імені Д. І. Яворницького Г. Ф. Ватченко було отримано підтвердження гіпотези про тюркське походження слова «Таромське». Як відомо, ще задовго і до Дніпропетровська, і до Катеринослава, і до Половиці тут був Тарентський Ріг на шляху «із варяг в греки». Письменниця Галина Семенча висловила думку, що, мабуть, саме від нього походить назва — Таромське[2]
Станом на 1859 рік Таромське було державним селом, в якому налічувалось 146 подвір'їв, православна церква й мешкало 1165 осіб[3]. Станом на 1886 рік у колишньому власницькому селі Діївської волості Катеринославського повіту Катеринославської губернії мешкало 1552 особи та налічувалось 282 подвір'їв[4].
За переписом 1897 року кількість мешканців зросла до 2140 осіб (1061 чоловічої статі та 1079 — жіночої), з яких всі — православної віри[5].
Наприкінці XVIII століття біля Дніпра у старій частині поселення побудована церква Святої Покрови. Сучасна церква зведена у 1905 році. Інші найдавніші будівлі Таромського: залізнична станція і земська школа.
Рідна мова населення за даними перепису 2001 року[6]:
Мова | Чисельність, осіб | Доля |
---|---|---|
Українська | 14 023 | 88,47 % |
Російська | 1 738 | 10,97 % |
Інше | 89 | 0,56 % |
Разом | 15 850 | 100,00 % |
Символіка затверджена наказом начальника управління Дніпровської міської ради по управлінню майном колишнього смт Таромське № 19 від 10 березня 2009 року.
В лазуровому полі на зеленому пагорбі срібна козацька сторожова вежа, що оточена частоколом, над нею три 7-променеві золоті зірки, дві над одною.
За офіційним обґрунтуванням, наводиться цілком новий «історичний факт» заснування Таромського як «захисної військової споруди» нібито під назвою Козирева балка на пагорбі Висока гора у 1631—1640 роках, що його відображає сторожова вежа. Зірки запозичені з герба Дніпра як ознака належності Таромського до міста. Лазуровий вказує на річку Дніпро, над якою стоїть Таромське, «зелене символізує багатство та чудові краєвиди Таромського, також здоров'я та» землеробство мешканців, золотий — «добробут людей, їхнє душевне здоров'я й щирість».[7]
Квадратне полотнище, розділене на чотири рівновеликих квадратних поля, верхнє від древка (з трьома золотими 7-променевими зірками, два під одною) та нижнє з вільного краю (з білою козацькою вежею, що оточена частоколом) поля лазурові, а два інших зелені.
- Агрофірма «Наукова», створена Миколою Агафоновим;
- гранітові кар'єри;
- державна дослідна станція тваринництва.
Вода у криницях Таромського отруєна хімікатами та урановими відходами зі звалищ Придніпровського хімічного заводу, в якому допустимий рівень свинцю перевищений удвічі, кадмію — у 100 разів[джерело?].
- Дніпровська гімназія № 105 ім. М. І. Лояна (Золотоосіння вулиця, 26)
- Ліцей № 123 "ТАНДЕМ" (вулиця Роберта Конквеста, 1)
- Середня загальноосвітня школа № 124 (вулиця Старий шлях, 2)
- Храм ікони Божої Матері "Почаївської" ПЦУ (пров. Івана Сохача, 30-А);
- Свято-Покровський храм (пам'ятка архітектури) (вул. Мостова, 51);
- Храм Вознесіння Господнього (вул. Таромська, за селищною радою);
- Храм Святого Миколи Чудотворця (вул. Наукова);
- Храм на честь матері раби Божої Марії Миколаївни Манзар (вул. Академіка Павлова);
- Церква ЄХБ (вул. Робітнича, 2);
- П'ятдесятницька громада.
- Волівач Іван Васильович (1924—2011) — генерал, учасник Другої світової та афганської війн. нагороджений трьома орденами Червоного Прапора, орденами Богдана Хмельницького, Вітчизняної війни 1-го ступеня, «За мужність», багатьма медалями нашої Батьківщини[уточнити] й зарубіжних країн, Почесними грамотами різних установ, нагородами УСВА.[1]
- Кобзенко Юрій Васильович (нар. 1949) — український мовознавець івриту.
- Лоян Михайло Іванович (1887—1974) — перший учитель-таромчанин, просвітянин, краєзнавець, громадський діяч Придніпров'я.
- Малолітній Олександр Іванович (1979—2014) — солдат Збройних сил України, боєць Добровольчого корпусу «Правий сектор».
- Мартинов Олександр Олександрович (1987—2014) — солдат Збройних сил України, боєць Добровольчого корпусу «Правий сектор».
-
Пам'ятник «Учасникам ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи»
-
Таромська сільська рада ветеранів України
-
Меморіал полеглим воїнам-таромчанам під час Другої світової війни
-
Культурно-дозвільний центр «Іскра»
-
Краєвид Новокодацького лісництва
-
Озеро Дубове
-
Пам'ятний хрест козакам-запорожцям, засновникам селища Таромське
- ↑ Паланка. Бібліографічне посилання: Панашенко В.В. [Електронний ресурс].
- ↑ Походження назви Таромське.
- ↑ Списки населенныхъ мѣстъ Российской империи, составленные и издаваемые Центральнымъ статистическимъ комитетомъ Министерства внутренних дѣлъ (По свѣдѣніям 1859 года). Изданіе Центральнаго Статистическаго Комитета. Т. VIII. Екатеринославская губернія с Таганрогскимъ градоначальствомъ. СанктПетербургъ. 1863. — V + 152 с., 1863. (рос. дореф.)
- ↑ Волости и важнѣйшія селенія Европейской Россіи. По данным обслѣдованія, произведеннаго статистическими учрежденіями Министерства Внутренних Дѣл, по порученію Статистическаго Совѣта. Изданіе Центральнаго Статистическаго Комитета. Выпуск VIII. Губерніи Новороссійской группы. СанктПетербургъ. 1886. — с. 20 (рос. дореф.)
- ↑ Населенные места Российской империи в 500 и более жителей с указанием всего наличного в них населения и числа жителей преобладающих вероисповеданий : по данным первой всеобщей переписи населения 1897 г. / Под ред. Н. А. Тройницкого — С.-Пб. : Типография «Общественная польза»: [паровая типолитография Н. Л. Ныркина], 1905. — С. 1-63. — X, 270, 120 с.(рос. дореф.)
- ↑ Геральдика Дніпропетровщини. Офіційні символи територіальних та муніципальних утворень. Дніпро: Арт-Прес. 2012. с. с.168(герб)-169(значення та прапор) −192с. ISBN ISBN 978-966-348-279-8.
{{cite book}}
:|pages=
має зайвий текст (довідка); Перевірте значення|isbn=
: недійсний символ (довідка)
- Енциклопедія українознавства : Словникова частина : [в 11 т.] / Наукове товариство імені Шевченка ; гол. ред. проф., д-р Володимир Кубійович. — Париж — Нью-Йорк : Молоде життя, 1955—1995. — ISBN 5-7707-4049-3.
- Стародавнє козацьке поселення, що стає частиною мегаполісу
- Фотогалерея Таромського
|
|