238P/Read
238P/Read | |
Першовідкривач або винахідник | Michael T. Readd |
---|---|
Дата відкриття (винаходу) | 24 жовтня 2005 |
Батьківське небесне тіло | Сонце |
Апоцентр | 3,963045014396 ± 3,5563E−7 астрономічна одиниця[1] |
Перицентр | 2,369348761023 ± 2,6239E−7 астрономічна одиниця[1] |
Аргумент перицентра | 324,20686952118 ± 0,00045277 °[1] |
Ексцентриситет орбіти | 0,25277 і 0,251673586624 ± 1,2784E−7[1] |
Нахил орбіти | 1,2662 ± 0,0001 ° і 1,264089419791 ± 1,4045E−5 °[1] |
Період обертання | 2057,8101421533 ± 0,00027699 доба[1] |
Велика піввісь орбіти | 3,166196887709 ± 2,8413E−7 астрономічна одиниця[1] |
Довгота висхідного вузла | 51,625397998875 ± 0,00043801 °[1] |
Середня аномалія | 17,768662227553 ± 7,456E−5 °[1] |
Абсолютна зоряна величина | 8,3 ± 0,9[1] |
Альбедо | 0,04 |
Температура | 184 K |
Діаметр | 0,6 км |
Епоха | 15 вересня 2022 рокуd[1] |
Time of periapsis | 2 459 735,9318518 ± 0,00041363 Юліанський день[1] |
Тимчасове позначення | 238P/2010 N2[1] і 238P/2005 U1[1] |
|
238P/Read (P/2005 U1) — комета головного поясу, відкрита 24 жовтня 2005 року астрономом Майклом Т. Рідом за допомогою 36-дюймового телескопа Spacewatch у Національній обсерваторії Кітт-Пік у пустелі Сонора (штат Аризона, США). Його орбіта знаходиться в межах поясу астероїдів і демонструє кому традиційної комети.
До відкриття 238P потрапив у перигелій 27 липня 2005 року. Коли його виявили 24 жовтня 2005 року, об'єкт демонстрував інтенсивну кометну активність до 27 грудня 2005 року. Виділення газів, ймовірно, почалося щонайменше за 2 місяці до відкриття. Активність 238P набагато сильніша, ніж 133P/Elst-Pizarro та 176P/LINEAR. Це може означати, що вплив, який, як припускають, викликав активність 238P стався зовсім недавно.
Спостереження за 238P коли він був неактивним у 2007 році, показують, що він має невелике ядро лише приблизно 0,6 км в діаметрі. Його альбедо 0,04, середня температура на поверхні 159 К, абсолютна яскравість приблизно 20,1.
Об'єкт досяг перигелію 10 березня 2011, 22 жовтня 2016, і 5 червня 2022 Наступного разу він дійде до перигелію 24 січня 2028 року.
Космічний телескоп Джеймса Вебба спостерігав за кометою під час перигелію 2022 року, і спектрографічно було встановлено, що її кома складається з водяної пари внаслідок сублімації води та не має значної кількості CO2. З цього можна зробити висновок, що водяний лід, присутній на ранніх стадіях формування Сонячної системи, ймовірно зберігся в головному поясі астероїдів.[2]
- ↑ а б в г д е ж и к л м н п р БД малих тіл Сонячної системи (JPL)
- ↑ Kelley, Michael S. P.; Hsieh, Henry H.; Bodewits, Dennis; Saki, Mohammad; Villanueva, Geronimo L.; Milam, Stefanie N.; Hammel, Heidi B. (15 травня 2023). Spectroscopic identification of water emission from a main-belt comet. Nature: 1—2. doi:10.1038/s41586-023-06152-y. PMC 10371862.
- Orbital simulation from JPL (Java) / Horizons Ephemeris
- Elements and Ephemeris for 238P/Read — Minor Planet Center
- 238P/Read at the Minor Planet Center's Database
- Main-Belt Comet 238P/Read Revisited (arXiv:1106.0045 : 31 May 2011)