kääntyminen
Suomi
[muokkaa]Substantiivi
[muokkaa]kääntyminen (38)
- teonnimi verbistä kääntyä
Taivutus
[muokkaa]Taivutus | ||
---|---|---|
sijamuoto | yksikkö | monikko |
kieliopilliset sijamuodot | ||
nominatiivi | kääntyminen | kääntymiset |
genetiivi | kääntymisen | kääntymisten kääntymisien |
partitiivi | kääntymistä | kääntymisiä |
akkusatiivi | kääntyminen; kääntymisen |
kääntymiset |
sisäpaikallissijat | ||
inessiivi | kääntymisessä | kääntymisissä |
elatiivi | kääntymisestä | kääntymisistä |
illatiivi | kääntymiseen | kääntymisiin |
ulkopaikallissijat | ||
adessiivi | kääntymisellä | kääntymisillä |
ablatiivi | kääntymiseltä | kääntymisiltä |
allatiivi | kääntymiselle | kääntymisille |
muut sijamuodot | ||
essiivi | kääntymisenä (kääntymisnä) |
kääntymisinä |
translatiivi | kääntymiseksi | kääntymisiksi |
abessiivi | kääntymisettä | kääntymisittä |
instruktiivi | – | kääntymisin |
komitatiivi | – | kääntymisine- + omistusliite |
vartalot | ||
vokaalivartalo | kääntymise- | |
heikko vartalo | - | |
vahva vartalo | - | |
konsonantti- vartalo |
kääntymis- |
Aiheesta muualla
[muokkaa]- kääntyminen Tieteen termipankissa