מאורת הזאב
מידע כללי | |
---|---|
סוג |
מפקדה, מבנה אדריכלי |
על שם |
אדולף היטלר |
מיקום |
קנטרן |
מדינה |
(כיום |
הקמה ובנייה | |
תקופת הבנייה | ?–1941 |
תאריך פתיחה רשמי |
1941 |
תאריך פירוק |
25 בינואר 1945 |
חומרי בנייה |
בטון מזוין |
קואורדינטות | 54°04′46″N 21°29′37″E / 54.079444°N 21.493611°E |
אתר רשמי | |
מאורת הזאב (גרמנית: Führerhauptquartier Wolfsschanze) היה שם קוד למתחם צבאי אשר שימש כמפקדת מטה הוורמאכט ואחד מאתרי המפקדה של אדולף היטלר, הפיהרר של גרמניה הנאצית, בשנים 1945-1940. המתחם שכן באזור פרוסיה המזרחית (כיום בפולין). במקום זה בוצע ניסיון ההתנקשות הכושל של "קשר העשרים ביולי".
פרטי המתחם
[עריכת קוד מקור | עריכה]המתחם ממוקם בפולין, ליד העיירה קנטז'ין (בשמה הגרמני: רסטנבורג, Rastenburg), בדרום פרוסיה המזרחית, שהייתה חלק מגרמניה עד שנת 1945. מערכת הבונקרים החלה להיבנות על ידי ארגון טוט בשנת 1940. עד שנת 1944 הוקמו במתחם כ-100 מתקנים ומבנים שונים. המתחם הוקם ביער צפוף וכלל כ-40 מבני בונקרים קלים, כ-40 מבני מנהלה וכלכלה ו-7 בונקרים מבוצרים. תקרות הבונקרים היו בעובי של 6 עד 8 מטרים. המבנים העל-קרקעיים כוסו בטיח הסוואה מיוחד, ברשתות הסוואה חסינות-אש, ובשטח המתחם הוקמו עמדות פלאק אנטי-אוויריות. סביב המתחם פוזרו מוקשים ברצועה ברוחב של בין 50 ל-150 מטרים. סביב רצועת המיקוש נמתחה גדר תיל באורך של 10 קילומטרים. בתחום המתחם הוקמו שני מנחתים למטוסים ותחנת רכבת. המתחם נמצא בקשר אלחוטי וטלפוני תמידי עם ברלין ועם כל החזיתות במרחב.
המתחם כולו נבנה לצורך הפלישה הגרמנית לברית המועצות ב-1941 (שם קוד: מבצע ברברוסה). עם תחילת מבצע ברברוסה שהה היטלר רוב הזמן במתחם זה.
קשר העשרים ביולי ולאחריו
[עריכת קוד מקור | עריכה]ערך מורחב – קשר העשרים ביולי
ב-20 יולי 1944, בוצע ב"מאורת הזאב" ניסיון ההתנקשות של קלאוס שנק פון שטאופנברג באדולף היטלר.
אחרי הפלישה לפולין ב-1939, החליט שטאופנברג להתנקש בהיטלר. לאחר שהחלים מפצעיו, הוא הוצב כקצין המטה של ארמיית העתודה בבנדלר-שטראסה בברלין. אחד ממפקדיו שם, גנרל פרידריך אולבריכט, היה אחד מחברי המחתרת הפעילים. בארמיית העתודה הייתה להם הזדמנות חד-פעמית להפיכה צבאית, תוך הריגתו של היטלר ונטילת השלטון. הקושרים ביססו את תוכניתם על תוכנית סודית בשם "תוכנית ואלקירי" שאושרה על ידי היטלר עצמו, בה על ארמיית העתודה לתפוס את השלטון בברלין, במקרה של הפיכה. תוכנית הכיסוי הייתה אמצעי מנע נגד השתלטות עובדי הכפייה על ברלין.
חלקו המקורי של שטאופנברג בקשר, היה להורות מן המפקדה על מעצר קצינים בכירים ביחידות הוורמאכט ובארגונים הפוליטיים של הרייך, אך מאחר שהיה היחיד מבין הקושרים שהיה בעל גישה להיטלר בתדרוכיו היומיים, הסכים שטאופנברג (בעל שלוש האצבעות בלבד) לבצע את ההתנקשות בעצמו.
ההתנקשות התרחשה ב-20 ביולי 1944 ב"מאורת הזאב". שטאופנברג הניח מתחת לשולחן התדרוכים תיק ממולכד בעל מנגנון השהיה פשוט, שנתן לו בין 10 ל-15 דקות להסתלק מהמבנה. לאחר שראה את הפיצוץ ממרחק, השתכנע שטאופנברג שהיטלר נהרג, ויצא מהמחנה במהירות עם עוזרו, סגן ורנר פון האפטן. הם טסו בחזרה לברלין, אך במהלך הטיסה יצאה הוראה ממפקדתו של היטלר, ששרד בהתנקשות, ליירטם. ההוראה נחתה על שולחנו של קושר אחר, פרידריך גאורגי, וכך הגיע המטוס בבטחה לברלין.
לאחר שכבר הפעילו את 'תוכנית ואלקירי', עלה לפתע היטלר לשידור רדיו, והכריז שניסיון ההפיכה נכשל. זמן קצר לאחר מכן נעצרו הקושרים.
ב-20 בנובמבר 1944 שהה היטלר בפעם האחרונה במקום. המתחם הועבר לאחר מכן לידי מטה הארמייה הגרמנית הרביעית. עקב התקרבות הצבא האדום למתחם הוא פוצץ על ידי יחידות הצבא הנסוגות (על פי הרישומים נדרשו לשם כך 12 טונות של חומר נפץ) וננטש ב-25 בינואר 1945. בעשר השנים שלאחר מכן נוטרלו באזור כ-54,000 מוקשים. חלק מן המבנים שופצו והאתר נפתח למבקרים בשנת 1959.
אתר הנצחה ומוזיאון
[עריכת קוד מקור | עריכה]ב-20 ביוני 1992 הוצבה באתר אנדרטה לזכרו של שטאופנברג במקום בו עמד הצריף בו בוצעה ההתנקשות. הצריף נפגע קשה ונהרס ומה שנותר ממנו היא הרצפה. פעם בשנה, ב-20 ביולי, נערך שם טקס אזכרה לשטאופנברג ושאר משתתפי קשר העשרים ביולי.
האתר היה מוזנח במשך שנים רבות. ב-2019 החל שיפוץ של האתר, הכולל שילוט, תאורה, מיצגים, ואמצעי הדרכה. מאות אלפי מבקרים מגיעים לאתר מדי שנה. התוכנית לשפץ את האתר עוררה דאגה וביקורת שהאתר עשוי להפוך למוקד עלייה לרגל לנאו-נאצים.[1]
גלריה
[עריכת קוד מקור | עריכה]-
אנדרטה לפועלים הפולנים שנהרגו במבצע פינוי המוקשים והפצצות, 1945–1955
-
רכב של שומרי האס. אס בכניסה למאורת הזאב
-
קיר בטון עבה קורס במאורת הזאב
-
בונקר המזכירות במאורת הזאב
אורחים בולטים
[עריכת קוד מקור | עריכה]קונדוקטור וראש ממשלת רומניה, יון אנטונסקו
מלך בולגריה, בוריס השלישי
ראש ממשלת בולגריה, דוברי בוז'ילוב
מנהיג הודו החופשית, סובהאז צ'נדרה בוסה
נשיא סלובקיה, יוזף טיסו
ראש ממשלת עיראק לשעבר, רשיד עאלי אל-כילאני
פוגלבניק המדינה העצמאית של קרואטיה, אנטה פאבליץ'
שר המלחמה של המדינה העצמאית של קרואטיה, סלאבקו קווטרניק
ראש ממשלת סרביה, מילאן נדיץ'
הגנרל האיטלקי איטלו גריבולדי
דוצ'ה וראש ממשלת איטליה, בניטו מוסוליני
שר החוץ של איטליה, גליאצו צ'אנו
עוצר ממלכת הונגריה מיקלוש הורטי
ראש ממשלת הונגריה, מיקלוש קאלאי
מפקד הארמייה השנייה, גוסטב יאני
שגריר האימפריה היפנית בגרמניה הנאצית, הירושי אושימה
ראש המטה הכללי של צבא פינלנד קארל גוסטף אמיל מנרהיים
הלוטננט הגנרל פיני האראלד אקוויסט
שגריר ספרד בגרמניה הנאצית, חוזה מריה פינאט אי אסקריבה דה רומני
ראש ממשלת צרפת של וישי, פייר לאוואל
ראש ממשלת נורווגיה, וידקון קוויזלינג
ראו גם
[עריכת קוד מקור | עריכה]עיינו גם בפורטלים: | |||
---|---|---|---|
פורטל מלחמת העולם השנייה | |||
פורטל היסטוריה | |||
פורטל גרמניה |
- אתרי המפקדה של אדולף היטלר
- קן הנשרים
- ורוולף
- קשר העשרים ביולי
- מבצע ואלקירי (סרט)
- התנגדות גרמנית לנאציזם
קישורים חיצוניים
[עריכת קוד מקור | עריכה]אתר האינטרנט הרשמי של מאורת הזאב
- אודי כהן, מאורת הזאב- Führerhauptquartier Wolfsschanze מפקדת המלחמה של היטלר(הקישור אינו פעיל) באתר "הכפר שלי"
הערות שוליים
[עריכת קוד מקור | עריכה]- ^ Laurence Peter, "Wolf's Lair: Will Hitler HQ makeover create a Nazi theme park?", BBC News, 31 July 2019